174 
ovre Ende af de allerfleste Stængelled finder man en lille lancet¬ 
dannet eller ægdannet-lancetdannet noget fordybet Arflade, og i den 
øvre Ende af denne er der i Kegelen et lille kredsrundt Hul, der 
fører ind til Stænglernes indre Hulhed (a i Eig. 1 C, D, E, F og G). 
Paa enkelte Grene har jeg seet disse Dannelser længere nede, 
omtrent paa Stængelleddets Midte. Arrene ligge lige over Axel- 
knoppen ved det nedenfor staaende Blad. Der gaar altid en svag, 
flad Fure fra Arret ned til Knoppen (/ i Fig. 1 A), og naar Stænglen 
er snoet, hvad der skeer ved Bladenes Orienteringsbevægelser efter 
Lyset, er det denne Fure, der allerbedst viser, hvorledes Snoningen 
har fundet Sted (Fig. 1 D). Der er for mig ikke Tvivl om, at Furen er 
fremkommen ved det Tryk, som Knoppen frembringer paa det ganske 
ungdommelige Stængelled; det er let at se, at Axelknoppen er i 
Klemme mellem den kraftige, i Knoplejet opadrettede Bladstilk og 
Stængelen, og da Stængelleddene aabenbart have interkalær, basal 
Væxt indenfor Ochreæ, vil det være de øverste og først udviklede 
Dele af Leddet, der ville være udsatte for det stærkeste Tryk; thi 
eftersom Stængelleddet strækkes og voxer i Tykkelse, og efterhaanden 
som Bladene udfoldes, synes Trykket at blive mindre og tillige 
Stængeldelenes Modstandsevne større. 
Er denne Betragtning rigtig, saa er dermed de omtalte Arfladers 
Plads og Form forklaret. x4t de nemlig fortrinsvis findes i den 
øverste Ende af Leddene, skyldes Myrernes Instinkt, der lærer dem, 
at her er det svageste Punkt paa Stængelen, her har Knoppen jo 
gjort stærkest Indtryk, og her er det lettest at bryde ind. At de 
have den aflange Form, maa skyldes den Omstændighed, at Myrerne 
bide Hul og trænge ind paa et Tidspunkt, da Leddet endnu ikke er 
udvoxet; det fra først af runde Hul, vil derfor ved den fortsatte Længde- 
væxt blive langstrakt, og ved Saarrandenes Væxt vil det lukke sig. 
Paa den Tid (December, Januar), da jeg var i Venezuela, 
fandtes der efter Dr. Meinerts Bestemmelse som anført kun 
Arbejdsmyrer og Yngel i forskjellig Alder, men ingen Hunner. 
Der kan imidlertid næppe være nogen Tvivl om, at Sagen 
gaaer til paa følgende Maade. Det er (som hos Cecropia) Hunnen, 
