192 
til Mundhulen findes ikke Spor af Gjælledannelse, derimod er Oper- 
kulargjællen meget tydelig. 
Hos de mindste, 6 Dage gamle, Exemplarer bestaa Exkre- 
tions organerne allerede baade af „Forny re“ og „Urnyre“^). 
Gjennem hele Kroppens Længde strækker sig paa hver Side af 
Legemet Embryonalnyrens fælles XJdførselsvej, som jeg (hvad jeg 
ogsaa i tidligere Arbejder har gjort) simpelthen vil benævne Nyre¬ 
gangen (Tab. II Ng.); bagtil forene de to Kyregange sig til et 
kort uparret Stykke, der uden (som hos Benfiskene) at danne en 
Urinblære munder tæt bagved Gattet (ikke i nogen „Kloak“, som 
Fiirbringer angiver). Under den største Del af sit Forløb gjennem 
Kroppen optager Nyregangen Urinkanaler; det er denne Strækning, 
der betegnes som U r n y r e n , M e s o n e p h r o s; men i den forreste 
Del findes ingen egentlige Urinkanaler, og her er Nyregangen op¬ 
rullet i mangfoldige Vindinger til et Nøgle; dette Parti betegnes 
som Fornyren, Pronephros, og det er i denne Dels Bygning, 
at jeg har funden de væsentligste Afvigelser fra mine Forgængeres 
Fremstilling‘‘^). 
Fornyren (Tab. II, Fig. 3) begynder umiddelbart bagved 
Hovedet og naar gjennem Brystfinneregionen, strækkende sig 
over 5 eller 6 Kropsegmenter. Trods de mange Slyngninger kan 
Knorpelganoiden. Bioi. Centralblatt 7. Bd. 1887—88, p. 128 og 224), 
der lader Polzam i Kasan være den første Opdager, paaviser, at 
disse Tænder ere i alle Henseender virkelige Tænder, overensstem¬ 
mende med dem hos Polyodon, og angiver, at Ganetænderne holde 
sig længere end Kjæbetænderne; disse vare borte hos et 2 Maaneder 
gammelt Exemplar, hvor Ganetænder endnu fandtes. Z. finder end¬ 
videre Ganetænder hos en voxen asiatisk Scayliirynchus {S. Fedt- 
schenkoi) og hos yngre Individer af en anden Art ISc. Kaufmanni), 
derimod ikke hos den amerikanske S. catayliractus; Kjæbetænder 
mangle hos dem alle; endelig har Z. funden Ganetænder hos en 
ung (152 Mm. lang) Accipenser stellatus Pall., en Størart, som skal 
nærme sig mere end de andre til Scaphiryncherue. 
G Jeg bibeholder af Bekvemmelighedshensyn disse af Forfatterne almin¬ 
delig brugte Benævnelser, skjønt jeg opfatter For- og Urnyre som 
Regioner af ét og samme Organsystem. 
(Senere Tilføjelse); Med Undtagelse afv. Kupffer; se Tilføjelsen S. 201. 
