Æg med Ankertraade. De af Retzius aabnede Eksemplarer løbe op 
til adskillige Tusinde (77, p. 22; 18, p. 1207). 
For Fiildstændiglieds Skyld kan endnu anføres, at i det ana¬ 
tomiske Museum i Edinburgh {4, p. 55) og i Borgens Museum {11, 
p. 6) opbevares hvert Sted eet fuldmodent Æg, hvis Herkomst ikke 
kendes med Sikkerhed. 
Det vil af denne Redegørelse fremgaa, at medens vi — takket 
være især Steenstrups Undersøgelse — vide god Besked med de 
modne Ægs Uddannelse, er deres Skæbne efter Aflægningen saa at 
sige ukendt. Af Malms Beretning kan man drage den Slutning, at 
Slimaalen lægger sine Æg i Snore, men hvor og hvorledes disse 
anbringes, kende vi ikke. Ethvert Bidrag til Løsningen af disse 
Spørgsmaal vil være af Interesse for Biologien, og i Betragt¬ 
ning heraf vover jeg at fremkomme med et beskedent Indlæg i 
denne Sag. 
Det som systematisk Eftersøgen hidtil ikke har kunnet bringe 
for Dagen, er ved et Tilfælde faldet i mine Hænder. I dette Aars 
Forsommer foretog Dr. phil. Th. Mortensen en Rejse i zoologisk 
Øjemed til Færøerne, hvorfra han hjembragte foruden egne rige 
Indsamlinger nogle Glas med Naturalier, der vare ham medgivne til 
Zoologisk Museum af naturhistorisk interesserede Mænd i Thorshavn. 
Ved Materialets Fordeling fandt jeg en Klase Slimaal-Æg i et Glas, 
hvis Indhold var skænket af Ekspeditør S. Muller, en Søn af 
den af Færøernes Naturhistorie højt fortjente Sysselmand Hans 
Ok/xt-f 
Christian M, 
Fig. 1 (paa Tab. I) fremstiller denne Gruppe Æg i naturlig 
Størrelse. Æggene ere i et Antal af 7 ophængte til en død Gren 
af den korallignende Bryozo Cellepora', af de 3 Æg er kun Laaget 
bevaret. Bryozoen er paa alle Leder og Kanter omvunden med en 
graa, traadet Substans, der ligner optrævlet Garn, saa at kun en 
Del af dens porede Overflade er synlig. De 5 Æg sidde i en Gruppe 
