20 
I mindre Søer, der paa Grund af Vandets Fordampning tør¬ 
lægges i Sommertiden, voxe især Ranunculus, Batrachium og My- 
riophyllum alterniflorum. Her trælfes tillige Alopecurus fulvus, der 
ogsaa kan forekomme i Moskærene. 
At Kørsumpene med Tiden forandres til Starkær, er omtalt af 
Warming (Plantesamfund p. 137 og 311). Jeg har flere Steder 
tydelig set forskellige Mellemformer fra Rørsumpen til Starkærene; 
og efter at Søen enten for det meste eller fuldstændig er forandret 
til Kær, kan man tydeligt mange Steder se de gamle Bredder, som 
ringformet ordnede koncentriske Tuerækker udenom den unge Kær¬ 
dannelse. 
Kær. 
Kærene har den største Udbredelse paa det lavere Laud neden¬ 
for Fjeldene. Ofte indtage de største Delen af Strækningen mel¬ 
lem Fjeldene og Havet; Kærene optage som Regel de lavere Partier, 
Sænkningerne mellem Aasene paa det lavere Land. Kærbunden er 
her som oftest flad eller svagt skraanende. Disse Kær ere for det 
meste Starkær, men Moskær kunne ogsaa træffes hernede, dog spille 
de en større Rolle i fugtige Lier. Oppe paa Fjeldene, dog ikke i 
stor Højde, forekommer karakteristisk Kærvegetation, Fjeldkærene ^); 
disse Kær ere især Eriophorum-Kær, hvor E. angustifolium er ene¬ 
herskende; de ere yderst artsfattige, dog bør nævnes Forekomsten 
af spredtvoxende Carex rostrata, C. pulla og C. alpina. Forøvrigt 
inddeler jeg Kærene i Starkær og Moskær. 
Starkær. Efter Bundens Beskaffenhed og Fugtighedsgrad ind¬ 
deler jeg Starkærene i Floi og Myr. En Floi har mindre sejg og 
mere fugtig Bund end Myren. 
Floi. En Floi findes altid paa fladt eller svagt hældende 
Bund. Grundvandet naar helt op til Overfladen og staar ofte over 
denne. Vandet har ikke eller ialtfald vanskeligt Afløb. Overfladen 
0 St. Stefansson: Fra Islands Væxtrige. II. Vidensk. Meddel, fra den 
naturh. Forening i Kjøbenhavn 1894, p. 202. 
