Hvor disse Kær grænse til en anden Vegetation, forekomme 
flere Planter indblandede, mest Cyperaceer. 
Moskærene ere paa den ene Side knyttede til Fjeldmarken med 
de spredte og smaa Mospuder, der optræde hist og her paa nøgen, 
fugtig Bund; paa den anden Side ere de ved forskellige Mellem¬ 
former knyttede til Myren, som allerede er omtalt. 
Fjeldmarken. 
Fjeldmarken, som den tages her, strækker sig over den øvre 
Fjeldregion fra Lynghedens Højdegrænse, c. 300—400 M. o. H., til 
Snegrænsen, med Undtagelse af de Strækninger, der indtages af 
Fjeldkærene og Grimmiaheden. 
Dens Overflade er højst uensartet, snart udstrakte grusede eller 
gruset-lerede Flader, snart mere eller mindre stejlt nedløbende 
stenede Strækninger, nøgne Klipper og Urer. I mindre Lavninger 
dækkes Undergrunden af Lerlag og i Sænkninger træffer man Søer 
af meget varierende Størrelse. 
Fjeldmarkens Planter voxe spredt hist og her, enten enkeltvis 
i betydelig Afstand fra hinanden eller de ere samlede i smaa 
spredte Tuer. Ofte træffer man dem pletvis tæppedannende navnlig 
Mosserne, Salix herhacea og Sibbaldia. De spredte Planter og de 
spredte, bevoxede Pletter formaa dog ikke at give Landskabet nogen 
Tone (cfr. Warming: Grønlands Vegetation S. 68—69). Det, som 
karakteriserer Fjeldmarken, er hovedsagelig den stenede, grusede 
eller lerede Bund. 
I Fjeldmarken spille Mosserne størst Rolle, navnlig Grimmia 
hypyioides \ i dens nedre Del er denne Forløber for de højere Planter, 
danner Jordbund for dem at voxe i; i dens øvre Del er den frem¬ 
herskende, ofte med Busklichener rigelig indblandede. De højere 
Planter ere hovedsagelig bundne til Grimmiapletterne. En Halvmos, 
Anthelia nivalis, spiller næst efter Grimmia hypnoides en betydelig 
Rolle; den danner meget hyppig et pletvis udbredt Anthelietum, 
der efter hvad jeg har set, maa opfattes som karakteristisk for 
