33 
Af og til træffer man Overgangsformer mellem Anthelia- og Salix 
ÅerJacea-Vegetationen. I Øst-Island forekom denne Vegetation paa 
samme Maade, som her er skildret, jeg har derfra omtalt den under 
Dværgpilvegetationen ^). 
IV. Salix herhacea- og Vegetationen indtager de 
før- nævnte Lavninger, hvor Lerlagene dække Undergrunden. Hoved- 
Udbredelsen for denne Vegetation falder mellem 300 og 600 M. o. H. 
Nederst er den ofte stærkt blandet med Lynghedens Elementer og 
i en Højde af over 600 M. gaar den over til Mosvegetationen. En 
Undervegetatiou, dannet af Mosser, er næsten altid til Stede. Hyppig 
danner Amhlystegium uncinatum Hovedmassen af Undervegetationen. 
I dette Amblystegietum voxede ved Vogur i 550 M. Højde ind¬ 
blandede ; Dicranum molle, Ptilidium ciliare, Polytrichum commune, 
Hylocomium squarrosum, Hylocomium proliferum, Acrocladium 
cuspidatum og Tortula ruralis. Meget hyppigt er Undervegetatiouen 
dannet af Grimmia hypnoides og undertiden af Anthelia nivalis. I 
en Højde af 600 M. i Snæfellsjøkel dannede Grimmia fasdcularis 
f. atra og Gr. sudetica Undervegetationen; fra 600 M. til 800 M. 
voxede disse to Arter eneherskende i Lavningerne, medens Salix 
herhacea og Sihbaldia enten vare helt forsvundne eller kun fandtes 
faa Steder enkeltvis indblandede. 
I Salix- og S/^Ja/cZ/tt-Pletterne findes adskillige af Fjeldmarkens 
Fanerogamer indblandede; udelukkende knyttede til denne Vegetation 
ere, efter hvad jeg saa: 
Taraxacum lævigatum. Gnaglialium supinum. 
Epilohium anagallidifolium. Pyrola minor. 
Carex lagopina. 
Desuden har jeg noteret som indblandede 16 af de under A, 
B og C (S. 28—29) opførte Arter. 
De to dominerende Arter, Salix herhacea og Sihhaldia pro- 
cumhens, forholde sig saaledes, at Salix herhacea spiller den største 
Rolle. De optræide enten enkeltvis dominerende eller de dominere 
Øst-Isl. Veg. S. 42. 
Vidensk. Meddel, fra den naturli. Foren. 1900. 
