37 
i horizontal og kun en svag eller utydelig Forskel i vertikal 
Ketning. 
Stenli og Cirusli træffer man paa Steder, hvor Vanderosionen 
virker kraftig, hvor Stene og Grus i Vaartiden aarlig styrte ned 
og foraarsage Forstyrrelser i Liens Bund og begrave den tilstede¬ 
værende Vegetation. Stenliens Bund bestaar af smaa Stene lejrede 
uden Orden, saadan som de ere standsede i den nedadgaaende Be¬ 
vægelse; den er en Slags Mellemting mellem en smaastenet Ur og 
en Grusli. Den er mere eller mindre bevægelig. Bevægeligheden 
er afhængig af Liens Hældningsgrad og Materialets Beskaffenhed. 
Er Materialet løst og Lien stejl, forstyrres Ligevægten let. Grus¬ 
liens Bund er som Kegel langt mindre bevægelig formedelst det 
større Indhold af Ler. En stejl Li, hvis Overflade er af løs 
Beskaffenhed, er som oftest helt blottet for Plantevæxt; i de 
mindre stejle Lier og navnlig i deres nedre Del finder man der¬ 
imod flere spredt voxende Arter. Der er ikke Tale om, at den 
ene Art dominerer frem for den anden, og jeg kan ikke fremhæve 
en eneste Art som kun forekommende i Stenlien eller Gruslien, de 
forekomme alle ogsaa paa andre Steder. Angaaende Hyppigheden 
af de forskellige Arters Optræden er der en Forskel tilstede, dog 
ikke saa tydelig som i Fjeldmarken. 
Hyppig optrædende Planter ordnede omtrentlig efter Hyppig- 
heden: 
Silene acaulis. 
Agrostis alba. 
Alchemilla alpina. 
Galium silvestre. 
Dryas octopetala. 
Potentilla verna. 
Thymus Serpyllum. 
Arenaria ciliata. 
Cerastium alpinum. 
Saxifraga cæspitosa. 
Silene maritima. 
S. hypnoides. 
Poa glauca. 
S. stellaris. 
Empetrum nigrum. 
Arabis petræa. 
Luzula spicata. 
Trisetum subspicatum. 
Oxyria digyna. 
Papaver radicatum. 
Poa alpina. 
Veronica saxatilis. 
Agrostis canina. 
V. alpina. 
Aira alpina. 
Carex, rigida. 
