42 
ere Planterne saa spredte, at man paa en Flade af flere □ Favnes 
Størrelse kun træffer enkelte Individer og da Spergula arvensis eller 
Papaver radicatum. Paa de mere lerblandede Flader træffes flere 
Individer og flere Arter. Som Exempel paa saadanne Flader Ind¬ 
sættes følgende Iagttagelser fra Ingjaldsholl: 
1. paa 25 □ Fod voxede 5 Arter i 20 Exemplarer. 
2. — 64 — — 6 — - 31 — 
3. — 256 — _ 5 — - 50 — 
Middeltal heraf bliver 1 Individ paa c. 3 n Fod. 
Som Karakterplanter for Grusfladerne maa særlig anføres; 
Spergula arvensis, som jeg ikke har fundet andre Steder. Som 
oftest træffes den meget spredt voxende, enkelte Gange har jeg dog 
truffet den i større Mængde. 
Papaver radicatum forekommer ogsaa kun paa Grusbund, den 
hører egentlig til Grusfladerne, men forekommer ogsaa i Fjeldmarken 
i gruset Bund, som før er omtalt. Om denne Plante bemærker 
Eggert Olafsson (S. 320), at den „voxer højt og lavt, dog ej uden 
blandt Steene og Gruus“. Kigtigheden af denne Udtalelse bekræftes 
yderligere ved mine Iagttagelser. I det sydligste Grønland synes 
den at forholde sig paa lignende Maade ‘^). 
Rumex Acetosella forekommer rigeligst paa saadanne Grusflader, 
men træffes ogsaa i Flodgrus. 
Armeria maritima træffes ogsaa hyppig, men kan dog ikke 
regnes for en saa udpræget Grusplante som de foregaaende. 
Hyppig forekommende ere: 
Oxyria digyna forekommer hyppigst i Grus, men hører, efter 
hvad jeg har set, især til Fjeldmarken, som allerede er omtalt. 
Arenaria ciliata maa ogsaa regnes blandt de hyppigere Grus¬ 
planter. 
0 Eggert Olafsens og Bjarne Povelsens Kejse igjennem Island beskreven 
af Eggert Olafsen, Sorøe 1772. 
2) Cfr. L, Kolderiip Rosenvinge: Det sydligste Grønlands Vegetation. 
Meddel, om Grønland XV. Kjøbenhavn 1897. 
