55 
den hyppigste og koldeste i denne Egn, stryger saaledes langs 
raed dem. 
P'uglebjergenes Vegetation begunstiges, foruden ved Fugle¬ 
gødningen, derved, at Stenrasets forstyrrende Virkninger ere mini¬ 
male, idet den lodrette Klippevæg bedre end de omkringliggende 
Klippevægge modstaar Vanderosionen. Desuden er der ofte under 
saadanne Bjerge forholdsvis godt Læ. I lang Afstand ere Fugle¬ 
bjergene kendelige ved sin grønne Li. Sædvanlig ere Lierne be- 
voxede nedentil, medens den øvre Del optages af Sten- eller Grus- 
Lien; nedenfor Fuglebjergene er dette, som fremhævet, omvendt; 
her er Grønlien øverst, Stenlien eller Gruslien nederst. Fugle¬ 
bjergenes Grønli strækker sig mere eller mindre langt ned, og under¬ 
tiden er hele Lien grøn som ved Grafadrangur. I Fuglebjergene 
skelner jeg mellem Vegetationen i Fuglebjergslien og i selve Bjerg¬ 
væggen. 
Fuglebjergsliens Vegetation er som oftest stærkt blandet, snart 
har man for sig en typisk Urtemark, snart Urte-Græsmark eller en 
typisk Græsmark. De hyppigste Planter ere de sædvanlige Li- og 
Klippeplanter. Ved Melabjarg forekom en Strandplante, Cochlearia 
ofjicinalis, i stor Mængde; den er sikkert bleven ført derop ved 
Fuglene. 
Urtemarkens hyppigste og mest udbredte Urter ere: 
Leontodon. 
Geranium. 
Angelica. 
Archangelica. 
Stellaria media. 
Oxyria. 
Rumex Acetosa. 
Galium verum. 
Myosotis arvensis. 
Hyppig forekommende ere: 
Gentiana campestris. 
Viola tricolor. 
Sjjiræa. 
Silene maritima. 
Cerastium vulgatum. 
Arabis petræa. 
Capsella. 
Linum. 
Desuden forskellige af de almindelige Urteli-Planter. 
Græsmarkens dominerende Planter ere: 
Agrostis canina. 
I Aira flexuosa. 
