Overalt i BuSaliraun, men sjældnere i Neshraun voxede i 
Bregnebundeu: 
Paris quadrifoUa. \ Listera cordata, 
den førstnævnte tilhører i denne Egn udelukkende Lavamarkernes 
Bregnevegetation, den sidste træffes derimod hyppigere i Lyngheden, 
hvor den som oftest forekommer i mindre Exemplarer. 
Spaltevæggenes øverste Del er undertiden graagrøn af Lichener 
{Rhizocarpon geographicum, Lecanora- og Lecidea-Axi^x). I Smaa- 
spalter og Smaahuller i Væggen findes ofte flere højere Planter 
f. Ex. Thymus, Empetrurn, Loiseleuria, Pinguicula, Trisetum, Wood- 
sia , Leontodon , Alchemilla alpina , Galium silvestre o. fl. Ofte 
hænger Grimmiamaatten ud over Spalteranden. I disse hængende 
Maatter voxe ofte kraftige Exemplarer af forskellige Planter, der 
som oftest voxe skraat nedad (mod Læet?), dog især Thymus og 
Empetrurn, Den sidste voxede ofte først i Ketning nedad, men de 
yngre Skud højedes igen hueformigt opad, men holdt sig dog altid 
nedenfor Spalteranden. 
Urte-Hulerne. Med Urte-Huler mener jeg hlæreformede For¬ 
dybninger, hvis Loft enten helt eller delvis er styrtet ind. Af det 
indstyrtede Materiale dannes en svag Forhøjning i Hulens Midtparti. 
Disse Huler ere af forskellig Størrelse; deres Dybde er c. 2 M. til 
c. 5(—6) M., hyppigst lidt over 2 M. Deres Tvermaal svarer om¬ 
trent til Dybden. I Hulens Bund, især langs Væggene, er Lyset 
svagere end udenfor. I disse Huler forekommer der en frodig Urte¬ 
vegetation. I mange af dem spiller Bregnevegetationen Hovedrollen, 
den er her ganske af samme Udseende som i Spalterne, dog findes 
der flere indblandede Urter; nogle Steder ere dog Bregnerne af 
underordnet Betydning, og Vegetationen faar sit Præg af andre Urter. 
De hyppigste Urter foruden de allerede nævnte ere: 
Ranunculus acer, Rumex Acetosa (med Bladlængde fra 6 — 
17 cm. og Bladbredde fra 4 — 6 cm.), Miliuin ejffusumj Spiræa 
Ulmaria, Aira cæspitosa, der alle naa en Højde af over 1 M., 
Ruhus saxatilis med 2 M. lange krybende Skud; Oxyria digyna 
