91 
forekommer sjældnere, men som de andre i usædvanlig store Exem- 
plarer. I Reglen findes kun faa Arter i hver Hule, men Individ¬ 
rigdommen er betydelig. Den her skildrede Vegetation findes ude¬ 
lukkende paa det svagt forhøjede Midterparti i Hulens Bund. 
Fra hvilken Side Vinden end kommer, er der altid Vindstille 
nede i disse Huler; de ere et Slags Vindstillerum, og deri maa 
man vistnok søge Hovedgrunden til Vegetationens Frodighed. Hvad 
Planternes Højdevæxt angaar, maa den vistnok, ialtfald i de mere 
svagt belyste Huler, sættes i Forbindelse med det svage Lys, saa- 
ledes at den fremmes ved, at Planterne strække sig mod Lyset. 
Med Hensyn til Frodigheden skal endvidere fremhæves, at Hulerne 
ere utilgængelige for Faarene. Hvad Spalterne angaar, maa man 
ogsaa der anse Læet for Hovedgrunden til den frodige Vegetation. 
I de skaalformede Fordybninger optræder Urtevegetationen som 
oftest blandet med Lynghedens Planter eller som Blandings-Form 
af Græsmark og Urtemark. 
Græsmark. I de skaalformede Fordybninger træffer man nogle 
Steder i BuOahraun en frodig 
Gramineer spille Hovedrollen: 
Aira cæspitosa (hyppigst). 
FesUica nibra. 
Indblandede forekom: 
Ranunculus acer. 
Taraxacum vulgare. 
Leontodon autumnale. 
Galium verum. 
Luzula multiflora. 
L. spicata. 
Mubus saxatilis. 
Cardamine pratensis. 
Oxyria digyna. 
Graminevegetation, hvor følgende 
Agro 2 ,tis vulgaris. 
Aira flexuosa. 
Polygonuni viviparum. 
Thalictrum alpinum. 
Alchemilla vulgaris. 
Poa nemoralis. 
Galium silvestre. 
Juncus trifidus. 
Alchemilla alpina. 
Poa alpina. 
Myosotis arvensis. 
Yderligere ere nogle Arter bievne noterede enkelte Gange, som 
jeg undlader at nævne. 
Gennem varierede Overgangsformer er Græsvegetationen knyttet 
baade til Lyngvegetationen og Urtemarken. 
