97 
Da de her skildrede Lavaraarker alle ligge i Lavlandet tæt 
ved Gaardene, mærkes flere Steder tydelig Følgerne af Menneskets 
Indgriben i den naturlige Udviklingsgang; navnlig er det Krattet 
og Lyngheden det gaar ud over. Birken hugges, og Lyngen rives 
op, hvorved ofte selve Grimmiadækket forstyrres og ødelægges, og 
Klipperne ‘blottes. I Lavamarkerne paa det yderste Snæfellsnes, 
Vest for Jøkelen, ser man flere Steder Exempler paa en saadan 
Ødelæggelse omkring Gaardene, men ingensteds saa tydelig som 
ved Gaarden ØndverSarnes. 
Hvad forøvrigt Vegetationens Udvikling i Lavamarkerne angaar, 
skal fremhæves, at Højden over Havet har den største Betydning. 
I en Lavamark højt til Fjelds vil antagelig Slutnings-Vegetationen 
blive Grimmiahede med spredte Fjeldmarksplanter, saa længe de 
klimatiske Forhold ere de samme. I Lavlandet derimod vil den 
før skildrede Udvikling finde Sted, men hvor hurtig den gaar for 
sig, kommer an paa det omgivende Lands Beskaffenhed. Ere Om¬ 
givelserne saadanne, at der ved Vinden føres Sand, Muld, udtørret 
Ler 0 . 1. rigelig ind over Lavamarken, vil dens Overflade hurtig 
udjevnes, og Jordbund dannes. Er endvidere det omgivende Land 
planterigt, vil der være Mulighed for, at en Mængde Frø og Sporer 
føres ind over Lavamarken, og da vil Vegetationen udvikles hurtig. 
Naar Lavamarken grænser til Havet, som f. Ex. BuOahraun, føres 
det opskyllede Sand ind over den og udfylder Kløfter og Sænkninger 
nærmest Kysten, hvor der saa optræder sædvanlig Sandvegetation. 
Her har Grimmiaheden været overflødig som Banebryder for de 
højere Planter, idet Sandet har paataget sig dens Koile. 
Vidensk. Meddel, fra den naturh. Foren. 1900. 
7 
