136 
véritable patrie, elle est descendue dans les mers dii nord de 
l’Europe, jusques et y compris la Manche et une partie de nos cotes 
de rOcéan“. 
Men udstrække vi Undersøgelsen til ogsaa at omfatte Artens 
Udbredelse under Istiden, møde vi straks Kendsgerninger, der van¬ 
skelig lade sig forene med Anskuelsen om en arktisk Oprindelse. 
Mya arenaria er nemlig ikke kendt fra glaciale Lag, hverken i 
Danmark^) eller paa den skandinaviske Halvø^). 
Vi staa altsaa overfor det Særsyn, at en Art, hvis nutidige 
Udbredelse angives at spænde Polarbæltet rundt, under Istiden ikke 
har levet i Nord-Evropa, men er indvandret senere. Dette er i 
afgjort Strid med arktiske Dyreformers Natur: de have netop draget 
Nytte af de forandrede Klimatforhold og udbredt sig til Egne, hvor 
de nu enten ikke længere ere at finde eller, om de have holdt 
Stand, ere at betragte som „Efterlevere“ (Reliktformer) fra Istiden. 
Min Opgave skal da være paa de følgende Sider at vise, at 
denne Mangel paa Overensstemmelse mellem Artens nutidige og 
fortidige Udbredelse skyldes — ikke en eller anden mærkelig 
Egenskab ved Dyret, men — Forfatternes mangelfulde Opfattelse 
af Artsbegrebet ^^Mya arenaria'''", eller med andre Ord, at den 
højnordiske Form, som man har givet ud for Mya are¬ 
naria, slet ikke er denne Art. Vel har jeg ikke været i 
Stand til at gaa samtlige i Litteraturen omtalte Eksemplarer efter, 
men jeg har dog haft til Undersøgelse et saa betydeligt Materiale 
og fra saa mange forskellige Lokaliteter, at jeg drister mig til at 
paastaa, at alle Angivelser om Forekomsten af Mya arenaria i 
højnordiske Egne bero paa Fejlbestemmelser. 
0 Journ. de Conchyl. 3. ser. T. III, 1863, p. 254. 
2) Den nævnes ikke fra Vendsyssels diluviale Dannelser af Jap. Steen- 
strup (i Jobnstrup: Om de geologiske Forhold i den nordlige Del af 
Vendsyssel, 1882) eller af Jessen (Danmarks geol. Undersøgelse. I. Rk. 
Nr. 3. 1899). 
M. Sars: Fossile Dyrelævninger fra Quartærperioden. 1865. 
Thudén; Om de i Bohuslans postpliocena eller glaciala formation 
forekommande mollusker. 1866, p. 17. 
