150 
udpege Nordgrænsen for M. arenaria. Jeg skal alene holde mig 
til Evropa. 
Fra det sydvestlige Frankrig er M. arenaria udbredt til de 
britiske Øer, Belgien, Holland, Tyskland, Danmark og det sydlige 
Sverig; i Østersøen angives den at naa op i den Botniske Bugt 
indtil 62°36'^). Dernæst angiver G. O. Sars^), at den fore¬ 
kommer langs hele den norske Kyst, og der er ingen Grund til 
at tvivle om Rigtigheden heraf. Jeg skulde ogsaa tro, at den 
M. arenaria, som efter Knipowitsch’s Angivelse^) lever i Hvide 
Havets varme (men ikke i den kolde) Area, er den rette. 
I øvrigt maa det være forbeholdt den sidst nævnte Forsker, der 
har faaet overdraget den biologiske Undersøgelse af Ruslands Nord¬ 
kyst, nærmere at udrede M. arenaria% Udbredelse i disse Egne. 
Uagtet dette Afsnit af vor Undersøgelse ifølge Sagens Natur 
maatte blive ret ufuldkomment, saa fremgaar dog heraf, at Mya 
arenaria maa betegnes som en boreal Art. Ved det nordlige 
Evropa gaar den ganske vist ind i den arktiske Zone, men denne 
Egn fortjener som bekendt kun ved Beliggenhed, ikke ved Klimat- 
forhold. Navn af „arktisk“. 
Det vil altsaa ses, at Mya arenaria!^ nutidige Udbre¬ 
delse, saaledes som den kan begrænses efter denne 
Undersøgelse, paa smukkeste Maade kommer i Sam¬ 
klang med den Kendsgerning, at Arten savnes i Istids 
Aflejringer. 
Naar vi nu, efter at være naaede til en sandere Erkendelse 
af Mya arenaria 8 Udbredningsforhold, paa ny rejse det Spørgsmaal, 
G Jfr. G. Kojevnikov; La faune de la mer baltique orientale etc.; Con- 
grés internat, de Zool. 2énie Sess. å Moscoii 1892, I, p. 151. 
2) Mollusca regionis arcticæ Norvegiæ, 1878, p. 92 og p. 355. 
L’Ann. du Musée zool. de l’Acad. Imp. des Sc. de St. Pétersbourg. 
1896, p. 29 og p. 82. 
