235 
Tid har været grundt Vand, der afgav passende Levesteder for de 
nævnte Bløddyr og Fiske. Saa har antagelig Bunden sænket sig, 
og Gruiidtvandets Dyreformer kunde ikke længere trives, men døde 
ud og erstattedes af andre, til større Dybder tilpassede Former. 
Vi faa da en Indvandring af arkibenthale Former (Portlandia inter- 
media), der holdt Stand nogen Tid. Under Bundens fortsatte 
Sænkning maatte de dele Skæbne med deres Forgængere; først da 
bleve Forholdene gunstige for de nulevende Beboere, Pecten fragilis, 
Lycodes-Axi^Y og andre ægte abyssale Former. 
Hvis en Sænkning har fundet Sted, kan den nemlig ikke være 
gaaet aldeles pludseligt for sig, siden de anførte Grundtvandsformer 
ligge paa Dybder, der spænde fra 1309 til 495 Favne; der maa 
paa de mellemliggende Dybder efterhaanden have frembudt sig ny 
Tilflugtssteder for Dyrene. 
Hvad dernæst Tiden for denne formodede Sænkning angaar, 
da maa den antages at have fundet Sted hovedsagelig under den 
store Nedisning, af følgende Grunde. Den Musling, der mere end 
nogen anden karakteriserer hine undersøiske Lag, er Yoldia arctica. 
Denne Art, der under Istiden havde saa vid en Udbredelse og bl. a. 
her i Landet er vel kendt fra Vendsyssels Glacialler („Yoldialer“), 
er i den nuværende Periode saa at sige uddød ved Evropas Kyster. 
Skraben bringer den op langs den norske Kyst, i Murman- og i 
Barents Havet, men det er udelukkende døde Skaller; kun i det 
Hvide Hav, hvis kedelformige Dyb blot ved et snævert og fladt 
Indløb er forbundet med Oceanet og derfor har iskoldt Vand ved 
Bunden, har den holdt sig som en Keliktform fra Istiden ^). Ellers 
maa man ind i det Kariske Hav for at træffe den levende. Jeg 
kan hertil føje den Oplysning, at Yoldia arctica ogsaa er død ud 
0 Jfr. N. Kiiipowitsch: Eine zoologische Excursion im nordwestlicheii 
Theile des Weissen Meeres. Ann. Musée zool. de l’x^cad. Imp. d. sci. 
St. Pétersbourg, 1896. Naar denne Forf. bestrider Forekomsten af 
Yoldia arctica ved Spitsbergen, gaar han utvivlsomt for vidt. Torell 
siger nemlig; ^Yoldia truncata (o; Y. arctica) lef ver på lerbotten 
från 5—30 f. Bell Sund, Ice Sund.« (Bidrag til Spitsbergens Mollusk- 
fauna, 1859, p. 148). 
