236 
over store Strækninger af det vestlige Atlanterhav. Den er for¬ 
svunden fra den koloniserede Del af Vest-Grønland og forekommer 
næppe ved det sydlige Øst-Grønland, i alt Fald ikke fra Ang- 
magsalik og Syd paa. Ej heller lever den ved Island eller Jan 
Mayen. Først ved Hekla Havn i Scoresby Sund har den danske 
Ekspedition 1892 taget levende Eksemplarer. Med andre Ord: 
Yoldia arctica trives kun under Forhold, der svare til Istidens. 
Og da den, som sagt, udgør „Ledeforsteningen“ i hine undersøiske 
Lag mellem Jan Mayen og Island, maa Sænkningen være foregaaet 
hovedsagelig under Istiden. 
Men — .vil man nu indvende — naar denne formodede Sænk¬ 
ning ligger saa langt tilbage i Tiden, maatte jo Grundtvandets 
Dyrelevninger forlængst være overdækkede af senere Aflejringer. 
Hertil kan imidlertid svares, at man med Hensyn til Bundens Tilvækst 
ved Aflejringer kun ved det sikre, at den — saare naturligt — fore- 
gaar hurtigere ved Kysterne end borte fra Land, og at den under 
det aabne Hav kan være ganske overordentlig ringe. John Mur- 
ray*-^) har jo nylig fremhævet, at Challenger-Ekspeditionen fra 
Verdenshavenes Dyb har optaget Tænder af Hajer {Carcharodon, 
Lamna) og Øreben af ziphioide Hvaler, øjensynlig tilhørende ud¬ 
døde Arter, saa at der paa slige Steder næppe er aflejret mere end 
nogle faa Fod Materiale siden Tertiærperioden ^). Og det er værd 
at lægge Mærke til, at Ingolf-Ekspeditionen kun har taget de døde 
Skaller og Otolitherne i ret betydelig Afstand fra Kysten. Fra 
alle de mange Stationer, der ligge langs Islands Nordkyst og have 
anseligere Dybder, savnes Levninger af Grundtvandsformer; det 
fra Land udskyllede Materiale har sagtens i Tidernes Løb over¬ 
dækket dem. 
Posselt opregner vel i »Grønlands Brachiopoder og Bløddyr« (1898) 
en Del Findesteder, men Eksemplarerne, hvortil Angivelserne støtte 
sig, ere døde Skaller af gammelt Udseende. 
The Dover meeting of the British Association. Section E. Geography. 
Opening address by Sir John Murray (Nature, vol. 60, Sept. 28, 1899, 
p. 524). 
3) Trawlen antages at trænge i det højeste to Fod ned i Bunden. 
I 
