269 
IV. Pemphredonidæ. 
1. Psen atratus Dbm. 
Denne vor almindeligste Psen-Arts Rede har hidtil ikke været 
nøjere undersøgt. I Litteraturen findes vel enkelte Meddelelser om 
Reder i Stængler og gammelt Træ, men disse ere meget ufuld¬ 
stændige og indskrænke sig til Opgivelser om Cellernes Antal og 
Foderet. 
Der er et interessant Forhold, der ikke er omtalt, og som jeg 
har set paa den eneste Rede, jeg har fundet, nemlig det, at Spindet 
næsten naar til Cellens Bund, medens det hos alle andre Pemphre- 
doner med Undtagelse af Ceratophorus kun bestaar af en kort Krans 
oppe under Laaget. Reden fandtes i en tør i Spidsen afstudset 
Rosengren. Gangen var 35x4 mm. I Bunden fandtes en Celle 
af 10 mm. Længde og samme Bredde som Gangen indeholdende 
en Hun, derpaa kom et Marvlag af 3 mm. Tykkelse og en Celle 
af 9 mm. Længde med en Han. 
2. Passaloecus monilicornis Dbm. 
Alle de af mig undersøgte Reder vare anlagte i gamle Insekt¬ 
gange i Stængler. Jeg tvivler meget om, at Arten, som Borri es 
siger, kan gnave sin Gang selv. 
Rederne kunne altid kendes fra andre Stængelbyggeres derved, 
at de ere fyldte med Celler lige til Udgangen. Antallet af Celler 
varierede fra 7—16. Hannerne vare i absolut Flertal. I en Rede 
med 15 Celler indeholdt alle Hanner. 
Hos denne Art og hos Passaloecus gracilis Curt snylter en 
Række Cryptus-AxiQY samt en Tachina sp. 
3. Passaloecus turionum Dbm. 
Arten har for længe siden vakt Opmærksomhed derved, at den 
bygger i tomme Harpixgaller af Retinia resinella. Ratzeburg, 
Dahl bom og Taschenberg mente at den snyltede hos denne 
Sommerfugl, medens Borries havde den-rigtige Opfattelse—uden 
