276 
vere, der løsne Sandet med Mandiblerne og feje det bort med 
Benene. Gangens Længde varierer hos begge Arter fra 1 ^/ 2 —4 
Centimeter. I Bunden findes kun én Celle, der ikke er meget 
bredere end Gangen og indeholder 8—10 smaa gule Bladlus, som 
Hvepsen bærer gennem Luften holdende dem med Mandibler og 
Forben. 
Meget hyppig saa jeg den lille Myrmosa melanocephala krybe 
ind i Reden for at afiægge sine Æg. 
V. Pompilidæ. 
1. Pompilus spissus Schiødte. 
Jeg er ikke ganske sikker paa den rigtige Bestemmelse af 
denne Art. Da den Hun, jeg saa bygge Rede, var færdig, og jeg, 
som jeg plejer, vilde sætte en Glastube over den, slap den uheldigvis 
bort. P. spissus løb imidlertid om i stor Mængde paa Stedet, saa 
jeg formoder, at det er denne Art, jeg har iagttaget. 
Jeg saa den komme spadserende med en Salticus sp., som den 
havde grebet med Mandiblerne om Bagkropstilken og bar hævet 
op fra Jorden gaaende forlænds. — Herved vil Arten altid kunne 
kendes, da alle hidtil kendte Pompilider (med Undtagelse af den 
følgende) slæbe deres Bytte efter sig gaaende baglænds. — Da 
den var gaaet c. 50 Alen paa denne Maade, skjulte den Edder¬ 
koppen mellem noget Græs, løb om i c. 5 Minuter, kom tilbage 
og flyttede Edderkoppen, løb ind i forskellige Jordhuller, vendte 
tilbage, greb Byttet og bar det hurtigt ind i et Hul, der førte ind 
til en 3 Centimeter lang Gang, der endte med en Celle. Derpaa 
lukkede den for Gangen og fløj bort. 
Pompilus plumbeus Fahr. Denne Art er meget almindelig 
langs hele Sjællands Nordkyst. Hannerne findes i Slutningen af 
Juni og i Begyndelsen af August. Hunnerne hele Sommeren. Jeg 
saa en saadan komme med en Edderkop, Pirata piratorius Clerk i 
Munden men iagttog ikke Redebygningen. 
