310 
kunde ogsaa adskilligt i Beskrivelsen passe, men navnlig Udtryk¬ 
ket „Antennæ raoniliformes, subpectinatæ-retrorsum curvatæ“ 
taler stærkt mod denne Opfattelse. Da Fabricius desuden har den 
ene grønlandske Rhainpliomyia-kYi under Slægten Empis , er det 
vel ogsaa lidet sandsynligt, at han skulde opføre den anden som 
en Tipula. Derimod kan der være Tale om et helt andet Dyr, 
nemlig Scatopse notata-, Fabricius’s Beskrivelse passer helt igennem 
godt med denne, kun bliver Udtrykket „Palpi 3-articulatE ufor- 
staaeligt. Endelig kunde der være en tredie Mulighed, der maaske 
er den nærmest liggende. nemlig at det er Hunnen af en af de 
større mørke Chironomus-A.\iQ\'-, hermed stemmer Udtrykket „Alæ 
deflexæ ut in phalænoide, sed magis elongatæ, albæ, supra distantes 
lineam dorsi nudam relinquunt.“ 
Musca cloacaris 204, 163. Denne Art er af Fabricius op¬ 
stillet som ny. Schiødte formoder i sin oftere citerede Fortegnelse, 
at det mulig kan være <S'. litorea-, som denne opfatter jeg imidler¬ 
tid, som tidligere anført, Fabricius’s Musca stercoraria-, hvis dette 
er rigtigt, maa Musca cloacaris nærmest antages at være Cleigastra 
hæmoy-rhoidalis , hvormed Beskrivelsen ogsaa stemmer ret godt. 
Musca roralis 205, 164. Om denne Art, som formodentlig 
hører til Musciderne, lader sig intet sikkert sige. Da den be¬ 
skrives som „atra, glahra“ og i Størrelse sammenlignes med Musca 
domestica , kunde den med nogen Sandsynlighed være Hydrotæa 
hispinosa, der er almindelig i Grønland. 
Musca vivax 206, 165. Fabricius’s meget gode Beskrivelse af 
denne af ham som ny opstillede Art lader næppe Tvivl tilbage om, at 
det er Melanostoma amhigua eller Platycheirus hyperhortus, han har 
haft for sig. Hans Omtale af dens svævende Flugt viser ogsaa 
med al Tydelighed, at det er en Syrphide. Hvilken af de to 
nævnte, i Habitus hinanden saa lige Arter det er, vil det ikke 
være muligt at afgøie. 
Volucella lappona 208, 169. Denne Art maa være en af 
