disse ligger det parrede vomer (v). Mellenikæbebenet {pm) er 
uparret, krummer sig langt ned om Hovedets Forende og er usæd¬ 
vanlig kraftigt. Foran Øjehulen ses et Forpandeben {prf). Næse¬ 
benene (n) ere anselige, Pandebenene (/) temmelig smaa, det 
uparrede Isseben (p) derimod meget stort. Underkæben sammen¬ 
sættes af et vel udviklet articulare {ar), et lille coronoideum {cr) 
og et kort dentale {d). 
Tand væbningen er meget sparsom og indskrænket til to smaa, 
afstumpet kegledannede Tænder paa hvert dentale, i Nærheden af 
dets Spids (se Fig. C); de ere rettede skraat bagud. 
Hvad den øvrige Benbygning angaar, da kan jeg kun oplyse, 
at der findes et lille Bækken: en tværstillet, \J formet Knogle re¬ 
præsenterer ischia, og til dens Ender fæste sig paa hver Side et 
ilium og et pubis; dette Kompleks af Knogler ses tydelig paa en 
Række Fotografier, hvilke Dr. J. Fischer godbedsfuldt har taget 
for mig ved Rbntgen’s Straaler. Andre Enkeltheder vise disse 
Billeder ikke saa bestemt, at jeg tør indlade mig paa en Tydning. 
Af disse Oplysninger om Ben bygningen fremgaar, at Ophiopsi- 
seps slutter sig nærmest til Familien Scincidæ; Mangelen af Hud¬ 
forbeninger samt af Kind- og Tindingbue (postorbital og postfronto- 
squamosal Bue) er især en Hindring for, at Ophiopsiseps kan føres 
ind under denne Familie, af hvilken den imidlertid maa betragtes 
som en degraderet Form i Lighed med Anelytropidæ og Dihamidæ. 
Jeg mangler det nødvendige Materiale til Sammenligning for at 
kunne afgøre, fra hvilken Scincide Ophiopsiseps er afledet, men de 
sammenvoksede og gennemsigtige Øjelaag kunde tyde paa, at 
Ahlepharus, der besidder samme Ejendommelighed, er dens nærmeste 
Slægtning. 
Resultatet af vor Undersøgelse bliver, at Ophiopsiseps — som 
i øvrigt allerede Boulenger har formodet — maa opstilles som 
Typen paa en ny Familie, for hvilken Arten O.nasutus er den 
eneste hidtil kendte Repræsentant. Efter mit Skøn kan denne 
Familie, som jeg vil kalde Ophiopsisepidæ, karakteriseres paa 
følgende Maade: 
