‘I *>7 
Mellerakæbeii hos disse smaa Slangeforuier ere bievne endnu kraf¬ 
tigere udviklede som Følge af, at disse Væsener leve et fuldstæn¬ 
dig underjordisk Liv og have Brug for et endnu virksommere 
Graveredskab. Ophiopsiseps driver det næppe videre end til at 
oprode Jordbunden med Snuden; thi dens Øjne, om end ikke ret 
store, ere fuldt udviklede Synsredskaber. 
Med Ormeslangerne, særlig Glauconierne, frembyder Ophiopsi¬ 
seps endnu en Parallel, der tyder paa, at den tager en lignende 
Føde som disse. Glauconierne besidde nemlig, ligesom Ophiopsi¬ 
seps^ kun nogle faa Tænder fortil paa dentale og ere i øvrigt 
tandløse ; ogsaa Typhlops or lige saa sparsomt udstyret med 
Tænder, men de have hos denne Slægt taget Plads i Overkæben. 
I det hele taget maa de Lighedspunkter, som Ophiopsiseps 
frembyder med Slangerne, opfattes som Analogier, ikke som Vidnes¬ 
byrd om et særdeles nært Slægtskab. I Henseende til Hovedskal¬ 
lens og Tungens Bygning har Ophiopsiseps bevaret alt for primitive 
Træk til, at den kan anses for en Overgangsform imellem Øgler og 
Slanger. Ophiopsiseps bringer ikke disse Afdelinger af Skælkryb¬ 
dyr — saaledes som de ere afgrænsede af Alb. Gunther*'^) — 
nærmere til hinanden, end de i Forvejen ere. 
Jfr, Figurerne hos Peters, Feise nach Mossambique, Zool. III, 1882, 
Taf. XIV A, Fig. 5 a b. 
2) Philosoph. Transact. vol 157, 1867, p. 625. — Boulenger har for saa 
vidt modificeret denne skarpere Sondring, som han nu betragter 
Slangerne som udgørende kun eu Underorden (Ophidia) af Ordenen 
Skælkrybdyr (Squamata), æquivaleut med Underordnerne Ægte Øgler 
(Lacertilia) og Kamæleoner jfr. The Fauna of Britisli 
India. 1890. Reptilia p. 52. 
