198 
Grønland, 53. Patrobus rubripennis et picicornis Thoms., Skand. 
Col. I, 215, 3 et 4. Harpalus ruftpes var. c. Gyll., Ins. Suec. II. 
97,16; III, 693, 16; var. d. IV, 427, 16. Harpalus picicornis 
Zett., Ins. Lapp. 40, 36. Tenebrio fossor Otto Fabr., Fn. groenl. 
190, 139 (non Linné). 
Grønl. Navn: Siutisiortok. 
Meget almindelig under Mos og Stene fra Sydspidsen og op 
til 63°, her bliver den sjældnere, og Nord for Godthaab er den ikke 
funden. Lysere Varieteter indtil kastaniebrune forekomme navnlig 
Syd paa. Ilua (Fru Lundholm), Nanortalik (Liitzen), Igalikofjord, 
Tunugdliarfik, Arsuk, Neriafjord, Tassiusak, Kvanfjord, Fiskernæsset, 
oftest i stort Tal (Forf.), Ivobbefjord, Godthaab (Th. Holm). Larven 
er tagen ved Ilua (Fru Lundholm) og i Tunugdliarfik (Forf.). Om 
Vinteren tyer den ind i de grønlandske Hytter. Den benævnes af 
Grønlænderne „Siutisiortok“, hvilket betyder den, der skader Ørerne, 
og den frygtes meget af dem. Dette omtaler allerede Fabricius, 
idet han siger: „Dicunt Groenlandi, illum aures hominum ingredi, 
periculosum satis, unde ejus nornen groenlandicum (Siutisiortok), 
quod significat aures frequentantem; expellitur autem olea phocarum“. 
Denne Bemærkning har Fabricius under sin Tenebrio fossor ; Schiødte, 
1. c., formodede allerede, at T. fossor maatte henføres under Patrobus, 
men med Bestemthed kunde det den Gang ikke afgjøres. Under 
mit Ophold i Frederikshaab, hvor jo netop Fabricius gjorde Studierne 
til sin Fauna groenlandica, havde jeg imidlertid rig Lejlighed til at 
overbevise mig om, at Grønlændernes Siutisiortok er Patrobus- Arten 
og ikke kan være andet, hvilket ogsaa stemmer godt med Fabricius’ 
Beskrivelse, og hermed er det altsaa sikkert afgjort, at det er denne 
Art, Fabricius har haft for sig og henført til Linnés Tenebrio ( Cli- 
vina Latreille) fossor. De grønlandske Individer ere noget større 
og plumpere og have navnlig forholdsvis tykkere Antenner end de 
danske, saa man kunde fristes til at betragte dem som en egen 
Art, men sammenlignet med islandske og laplandske Exemplarer er 
denne Karakter uholdbar, og tilmed ere Patrobus- Arterne bekjendte 
for at være overordentlig stærkt varierende. 
