262 
aaret set Statoblastklumper omgivne af Koloniernes henraadnende 
Hud drivende i Vandets Overflade. Kraepelin meddeler, at Elb- 
flodens Arbejdere have bragt ham fritdrivende, løsrevne Klumper af 
Pectincitella. 
Efter Kraepelins og Braems Undersøgelser er der ikke ret 
mange Punkter i Fredericella 's Livshistorie, der trænge til 
yderligere Undersøgelse. Jeg skal derfor kun omtale et Par 
enkelte Forhold. Man finder omtalt i alle Monografier, at 
der i Fredericellernes Rør er indlejret et betydeligt Antal Dia¬ 
toméer, pelagisk Støv, Rester af Exkrementer (Kraepelin) og 
Sand (Dumortier og Van Beneden Kr. 8, T. III, Pig. 3—4). Lig¬ 
nende træffes ogsaa hos Plumcitella fruticosa, men ellers ikke hos 
nogen anden Bryozo. Lader man Fredericella staa et Par Maaneder 
i et Glas, saa at alt Væv raadner bort, eller klarer man friske Kolonier 
i Kalilud og undersøger dem i Kanadabalsam, vil man finde, at Rørene 
vel bestaa af Kitin, men at der i dem er indlejret en meget be¬ 
tydelig Mængde fremmede Bestanddele og ganske særlig Diatomé¬ 
skaller; man ser tillige paa mange Steder, at disse ikke ligge 
spredte ud over Grenene i alle Retninger, men i mere eller mindre 
regelmæssige, parallele Skraarækker; de lange, stavdannede Skaller 
vende næsten altid Spidserne i én bestemt Retning. Tillige lægger 
man Mærke til, at hvor stærke disse Aflejringer af fremmede Be¬ 
standdele end ere, saa er dog Rørenes Overflade fuldkommen jævn og 
glat, idet Partiklerne ligge mere eller mindre indsænkede i Kitin- 
massen og ikke synes at rage ud over denne. Undersøger man de 
levende Kolonier, vil man finde, at de afsatte Dele altid ere 
døde; det er tomme Diatoméskaller; netop dette Forhold i For¬ 
bindelse med Skallernes regelmæssige Aflejring lader formode, 
at det ikke er tilfældige, af Bølgerne hidførte Partikler, der 
blive hængende i Rørene, men at det er Dyrene selv, der 
styrke deres svage, tynde Rør ved i disses Kitinmasse at indføje de 
ufordøjelige Rester af deres Føde. Belægningen af Rørene finder 
kun Sted i disses allerøverste Parti, lige under det Sted, hvor 
Lophophoren skyder ud; her er ogsaa Kitinen endnu vandklar, blød, 
