270 
ved Statoblastspiringen viser sig denne fundamentale Forskel i Knop¬ 
skydningsforholdene mellem de krybende og de fungoide Former, 
da ere disse ikke Vækstformer af samme Art, hvis Udseende be¬ 
stemmes af Underlaget, men de ere forskellige Arter. 
Denne Antagelse vinder i Sandsynlighed, naar vi senere hen lære 
de for de enkelte Arter forskellige Tidspunkter angaaende Statoblast- 
spiring, Larvekastning etc. nærmere at kende. Braem har sikkert 
Eet i, at Underlaget for saa vidt spiller en vis Rolle-, som cylin¬ 
driske Legemer (Grene etc.) naturligvis egne sig mere for Frem¬ 
komsten af fungoide Stykker, medens mere udbredte Flader særlig 
ere fortræffelige for repensagtige Kolonier. Dog kan der, saaledes 
som vi skulle se i det følgende, ikke lægges overvættes Vægt herpaa. 
Om end det maa indrømmes, at den Skillelinie, som Kraepelin 
drager mellem Former med lange og med brede Statoblaster, ikke 
er helt saa skarp, som han mener, og navnlig efter Braems Maa- 
linger er bleven noget udvisket, bibeholdes den dog her. 
A. Plumateller med lange og smalle Statoblaster. 
Plumatella fruticosa Allman. 
(Tab. I, Fig. 5 og Tab. III, Fig. 22.) 
Plumatella fruticosa kendes let fra alle andre Plumateller, 
først og fremmest ved sin overordentlig lange, spidse Statoblast, 
som i intet af mig kendt Tilfælde nærmer sig til at gaa over 
til nogen af de følgende Arters. Ogsaa Vækstformerne kendes næsten 
ved første Øjekast. Meget sjældent ere Grenene tiltrykte i større 
Strækning, men de hænge, saaledes som Figuren viser, næsten 
altid rankeformet ned fra Underlaget, ogsaa naar dette er en Flade, 
f. Eks. Aakandeblade. Der er meget stor Afstand mellem de enkelte 
Cystider. Moderknoppen producerer altid et meget ringe Antal Døtre- 
knopper, og jeg kender intet Eksempel paa, at Underlaget i saa 
Henseende har haft nogen Indflydelse. Forgreningen er i høj Grad 
regelmæssig, og denne Form egner sig derfor bedst af alle til 
Studiet af Knopskydningsforholdene hos Plumatellerne. 
