283 
mens velkendte Udseende fra nærmere Beskrivelse. Smukkest 
udvikle Kolonierne sig paa Nuphar- Bladene og ere her med deres 
fine, slanke Grene og deres regelmæssige Forgrening tidt af en over¬ 
ordentlig Skønhed. Hvad Forskellen mellem den typiske PI. repens 
og den krybende Pl.fungosa angaar, henvises til det S. 281 sagte og til 
Tegningerne Tai). IV, Fig. 46 og 47. 
Naar man i det tidige Foraar undersøger Undersiden af 
Aakandebladene, finder man paa disse ofte flere Hundrede Stato- 
blaster liggende spredte ud over Bladet. Det er Statoblasterne 
fra forrige Aars Kolonier, der baarne af Bølgerne søge sig 
Ankerpladser og finde disse paa Undersiden af A 7 M^Aar-Bladene. 
Det er derfor lidet rigtigt, naar Kraepelin, som ovenfor sagt, 
formener, at de straktleddede Plumatella -Kolonier særlig skulle 
fremkomme derved, at Svømmestatoblasterne paa Ankerpladserne 
kun ere faa i Antal. Nej, saadant et Aakandeblad rummer 
tidt lige saa mange Svømmestatoblaster, som den Gren, der har 
baaret tidligere. Aars Bryozokolonier, rummer siddende Statoblaster. 
Naar man i Slutningen af Maj undersøger Bladet, træffes ofte 
paa dette 30—40 smaa spredte Kolonier, endnu fæstede ved 
deres Moderstatoblast; disse vokse i Sommerens Løb ind i hverandre 
og over hverandre, men Væksten er desuagtet lige straktleddet, og 
Kørene ere stadig indbyrdes frie. Naar August kommer, kan Bladets 
Underside være dækket med et flere Linier tykt, brunt Tæppe, 
men de talrige Rør ligge over hverandre som lange krybende 
Ranker uden lodrette, sammenklæbede Skud. Som et Eksempel her- 
paa tjener Aakandestilken Tab. I, Fig. 6—7. Det er den samme 
Aakande-Stilk, der er aftegnet i begge Figurer. Stilken blev løftet 
op af Vandet, og der blev taget en Skizze af de paa den fastsiddende 
Plumatella- Kolonier (den 29. Maj). Den 20. August, da Bladet 
omtrent var raadnet bort, blev samme Stilk atter taget op og af¬ 
tegnet, og den havde da Udseende som i Figur B. Det er her den 
typiske Plumatella repens , der er bleven til Varieteten cæspitosa. 
Bladet var tæt under Stilkens Tilhæftning blevet mærket med et 
Bændel, der hyppig var blevet tilset. Man ser, at den typiske 
