har en Formodning derom, end at han specielt har under¬ 
søgt det. 
Vende vi os nu til Cristatellci, er Kitinen her saa tyndtflydende, 
at den ikke kan blive liggende om Kolonien, men flyder ned ad 
denne og danner Cuticularmembranen. Som Følge deraf er der heller 
intet til Hinder for, at Koloniens Bevægelse fortsættes hele dens 
Levetid, hvad der ogsaa er Tilfældet; dog er den langt større hos 
unge end hos gamle Kolonier; de, der have naaet en Længde af 
7—8 Centimeter, bevæge sig kun yderst lidt. Om Efteraaret, naar 
Kolonierne ere fulde af Statoblaster, synes al Bevægelse ophørt, 
rimeligvis paa Grund af den forøgede Vægt. 
Det er imidlertid ikke alene hos Lophopus og Cristatella , at 
Bevægelsesevnen findes, men ogsaa hos Plumatella - Arterne og 
rimeligvis ogsaa hos Fredericella. Naar man iagttager unge 
Kolonier af PI. fungosa eller repens , de være sig af ukønnet 
eller -kønnet Oprindelse (dog helst det sidste), vil man bemærke, 
at Kolonierne alle bevæge sig umiddelbart efter, at de have 
sat sig fast. Undersøges disse meget smaa Kolonier, finde vi et 
ganske tyndt Gelélag bag ved dem og under dem. Den lille Kolonis 
Væg giver ikke Lophopus -Kolonien det ringeste efter i Gennem¬ 
sigtighed. Efter knap 1 Døgns Forløb hører Bevægelsen dog op, 
og efter et Par Dages Forløb er Kolonien uigennemsigtig og 
brun; den sidder nu fastkittet til Underlaget og kan ikke mere 
bevæge sig. 
Og dog er det end ikke ganske rigtigt at nægte, at de ældre 
Plumatella-Ko\omQY have Bevægelsesevne; vi vide fra Planterne, hvor 
nær Vækstfænomener og fri Bevægelsesevne staa hinanden, og hos 
Plumatellerne er noget lignende Tilfældet, I en ældre PI. repens- 
Koloni, en saadan, der kryber hen ad Aakandebladets Underside, ere 
altid de unge Spidser fuldkommen hyaline, om end de ældre Dele 
af Kolonien ere ganske kaffebrune. Disse yderste Spidser ere altid 
ganske svagt hævede op over Underlaget, og naar man med Mellem¬ 
rum iagttager dem, faar man i lige saa høj Grad Indtrykket af en 
Fremadkryben som af et Vækstfænomen. 
