40 
været udsatte for Havets Paavirkning — Ved Kjørseyri 
begynder de lave Kystflader at blive meré fremtrædende og repræ¬ 
senteres her af Kjorseyrartangi (den egentlige Kjorseyri), der strækker 
sig henved 1 h Km. ud i Fjorden. Ved Laxå viser de højere Terrasser 
flere uregelmæssige Trappetrin. Lagbygningen er den samme her 
som inde i Fjorden, kun med den Undtagelse, at Lerlagene begynder 
at aftage i Mægtighed. 
I en lille Bæk ved HlaOhamar kommer lagdelt Ler til Syne 
paa flere Steder under det rullede Grus. Tæt ved Stranden hviler 
dette Ler paa klippehaard Bundmoræne. 
Ved Bær forekommer Kullestensterrasser op til 44 M. o. H. 
(Aneroid). I Kotgil, tæt ved Gaarden, træder en klippehaard Moræne 
frem, hvilken overlejres af Terrassernes Lerdannelser. I Bæjaraaens 
sydlige Bred (Fig. 4. a) i 6—8 M. Højde o.H. skelnes følgende Profil: 
1. (øverst) 1 h M. Muldjord. 
2. 1 M. Sand og rullet Grus. 
3. 1 M. fint Ler. 
4. Ca. 1 1 /2 M. Ler, spækket af isskurede Stene. 
Denne Dannelse hviler paa isskuret Basalt; Skuringsmærkernes 
Retning er omtrent SY.-NØ. 
Prestbakkaaaen har opbygget mægtige Terrasser, der falder i 
flere uregelmæssige Trin og kan følges 40—50 M. 0 . H. 
Naar man kommer længere ud efter Fjorden, aftager Terrasserne 
i Mægtighed og afløses efterhaanden af Abrasionsflader og Abrasions- 
terrasser, der dækkes af rullet Grus og Sand, medens Lerdannelser 
her kun forekommer paa enkelte Steder i Fordybninger og Dal¬ 
fører, f. Eks. ved Kolbeinså. 
Yderst i Fjorden findes dog veludviklede Grusterrasser i den 
ca. 10 Km. lange Vikurdalur paa begge Sider af Yikuraaen. Yed 
Gudlaugsvik ligger langs Stranden en flad Kyststrimmel, der naar 
en Højde af ca. 3 M. 0 . H.; den dannes hovedsagelig af fint Sand 
og smaa rullede Stene. Op fra denne hæver sig den anden Ter¬ 
rasse, hvis nederste Kand ligger 6—8 M. o.H.; herfra gaar dens 
Overflade med svag Hældning op til 25 — 30 M. Højde, hvor den 
