67 
Vestkystens nordligere Del er den hidtil ikke fundet 1 ). Zirphæa 
crispata L. lever altsaa ved Faxafloi og rimeligvis ogsaa ved BreiOi- 
fjørdur, skønt man her hidtil kun har fundet døde Skaller. 
Buccinum undcttum L. og Saxicava arctica L. er meget frem¬ 
trædende blandt opskyllede Mollusker i Vest-Island og forekommer 
levende i Mængde i Stranden ved Vestkystens sydligere Del. 
Skenea planorbis Fabr. har jeg fundet i Mængde i Stranden 
ved Reykjavlk, og ligeledes ved Breibifjorøur (Olafsvik, Stykkisholmur). 
I det Zoologiske Museum i København haves endvidere Eksemplarer 
fra IsafjorOur og fra Syd-Island (Vestmannaeyjar). Ved Nord- og 
Øst-Island er den hidtil ikke funden. 
Cyamium minutum Fabr. er meget almindelig i Stranden ved 
Vestkysten. I Zoologisk Museum i København haves Eksemplarer fra 
flere Steder ved Vest- og Sydkysten af Island, ligeledes fra Østkysten, 
men hidtil foreligger intet Fund af denne Musling fra Nord-Island. 
Ovennævnte Arters Udbredelsesforhold ved Vest-Island stemmer 
altsaa meget godt med deres Optræden i Purpuraaflejringerne ved 
Hunafloi. Jeg antager derfor, at Pur pur alagene ved Huna¬ 
floi er dannede under lignende Temperaturforhold, som 
nu hersker ved Vest-Island. 
Selvfølgelig er Molluskfaunaen ved denne Kyststrækning ikke 
helt ensartet; den har noget andet Præg ved Kystens sydligste og 
nordligste Del, baade med Hensyn til Arternes Hyppighed, Variation 
og Individernes Størrelse. Da melder sig det Spørgsmaal, hvor langt 
Efter at dette var nedskrevet har jeg faaet Lejlighed til i Københavns 
Zoologiske Museum at se paa de der beroende islandske Eksemplarer 
af Zirphæa. Til Supplering af hvad jeg ovenfor har anført, skal jeg 
bemærke, at her fandtes flere Fragmenter af Zirphæa fra c. 15 M. 
Dybde i Krossvik (tæt ved Akranes) ved Faxafloi, og et enkelt Fragment 
taget paa c. 143 M. Dyb i Breibifjorbur. — Her saa jeg ogsaa for første 
Gang de ovennævnte 2 Skaller fra Bær i HrutafjorSur; paa deres Over¬ 
flade ses Levninger af Tang, hvilket tyder paa, at de er tagne paa 
Strandbredden; dette kan dog ikke føres som Bevis for deres recente 
Oprindelse, thi undertiden findes ved Hunafloi enkelte Skaller af den 
uddøde Purpura blandt opskyllede Skaller i Stranden. — Forøvrigt er 
disse Zirphæaskaller, som ør af en anselig Størrelse (75 —80 mm. lange) 
og usædvanlig tykke, meget slidte og af gammelt Udseende. 
5* 
