90 
52. Sertularia tenera G. O. Sars. 
Bakkafjorbur, 47—95 m., „Diana“ (A. C. Johansen). — Lod- 
mundarfjorbur („Thor“, St. 186, 1903), 23—28 in. (B. Sæm). — 
BerufjorOur, 11 m. og Lonsvik, 75 m. (A. C. Johansen). — 13 Kvml. 
SSO. af Vestraanneyjar (,,Thor u , St. 171, 1903). 266 m. (B. Sæm.). 
— Vestmanneyjar („Thor“, St. 188, 1904), 66—75 m. (B. Sæm.). 
— Faxafloi, 2 Kvml. 0. for Keflavik („Thor“, St. 40, 1908), 34 m. 
og 8 1 /2 Kvml. NY. af Grotta Fyr („Thor“, St. 34, 1908), 50 m. 
(Kramp). — Hvalfjorbur („Thor“, St. 167, 1904), 
46 m., paa Pect. islandicus (Schmidt). — Samme 
Fjord, 85—95 m., paa Pect. islandicus (B. Sæm.). 
— Kolgrafafjoréur, 26—11 m., paa Pect. islan¬ 
dicus (B. Sæm.). — BreiDafjorOur, 1 Kvml. SO. 
af VaOstakksey, 37—64 m., Breibasund, 62 m. 
og ud for Skar5stoQ, 6—8 m. (B. Sæm.). — 
HrutafjorOur, 20—25 m. (G. Bårdarson). — Disse 
Eksemplarer naar en Højde af 5—6 cm., og flere 
af dem, særlig de større, har Gonotheker (se 
Fig. 3). — Se nærmere Forf. [35], S. 62. 
Yed Adskillelsen af disse to Arter havde 
Pigs. Sertularia ^ (ligesom Levinsen [24], S. 370) særlig 
tenera ; Gren med holdt mig til Beskaffenheden af de primære 
Gonotheker. Fra Grene 0 g henført de Eksemplarer, hvor disse 
Hvalfjorbur. 
igen var forgrenede, til S. cupressina; men ved 
Kendskabet til et større Materiale indsaa jeg, at denne Karakter 
ikke duer som Skelnemærke imellem de to Arter, idet der hos 
Eksemplarer, der i andre Forhold, som Hydrothekernes Stilling og 
Gonothekernes Form, ganske stemmer overens med disse hos S. 
tenera , hyppig findes Grene, som er én Gang (de mindre Eksem¬ 
plarer) eller gentagne Gange forgrenede (de større). Dette frem¬ 
hæver Broch ogsaa [12], S. 171, som karakteristisk for de arktiske, 
sjældnere hos de subarktiske, Former af S. tenera. De Eksemplarer 
af denne Art, som kun har enkelte Grene, er vistnok unge 
