stemmer overens med Schenck’s og Th omso ns; kun hvad de 
anvendte Karakterer , der her mindre skulle være heuristiske end 
virkelig systematiske, angaar, har jeg søgt at stille de biologiske 
(f. Ex. Bagkropstilkens Bygning) mere i Baggrunden, men indrømmer, 
at der i denne Gruppe endnu er meget at oplyse, før vi naa til 
en rigtig Forstaaelse af Slægtskabet og de enkelte Karakterers Be¬ 
tydning og Oprindelse. 
Systematik. Skjøndt Typen hos de herhen hørende Hvepse er 
let kjendelig ved Hovedets Form, giver den foranderlige Bagkrop 
en interessant Afvexling, som, saalænge det habituelle endnu spil¬ 
lede en fremtrædende Rolle, forledte Systematikerne til Fejlslutninger 
og vildledende Spekulationer. Vi se f. Ex. indtil den nyeste Tid 
tre selvstændige Typer: Oxybelus, Trypoxylon og Nitela blive hen¬ 
regnede til Crabroniderne paa Grund af en tilfældig Lighed i Vinge- 
bygningen, der skyldes et analogt Reduktionsforhold af Vingens 
Aarer, og ved Formen af Bagkroppen, der skyldes Analogier i Leve¬ 
vis. Interessant er den Parallelisering af de enkelte Crabronide- 
Former med Former af de øvrige Gravehvepse, som vi gjenfinde, 
idetmindste i Tanken, hos forskjellige Forfattere. Dahib om giver 
saaledes i sin „Sphex in sensu Linnæano u (1843 — 45) følgende 
Oversigt over Gravehvepsenes Typer henførte til Crabronidernes 
Række: 
Crabronidce Spheciformes. 
— Pompiliformes. 
— Ny ssoniformes. 
Pemphredonidæ. 
Mellinidæ. 
Bembicidce (vel Vespæ). 
Trypoxylon 
Rhopalum 
Dasyproctus 
Nitela 
Notoglossa 
Oxybelus 
Lindenius 
Entomognathus , 
Crossocerus 
Blepharipus 
Thyreopus 
