6 
Ceratoculus — ( Nyssonidæ. 
Crabro = [ Cerceridæ. 
e. s. p. 
Selv om Dahlbom ikke ganske ser bort fra Farvetegningen, 
som selvfølgelig i denne Sammenhæng er mindre væsentlig, viser 
hans Oversigt dog tydeligt, at han har opfattet det analoge i Byg¬ 
ningen hos en Del af Formerne, skønt han aldeles ingen virkelig 
Forstaaelse har af Fænomenet. 
Den samme Tanke har beskjæftiget Shuckard (1837, p. 159): 
„If in the multitude of modes of natural arrangement that have 
been proposed I might be allowed to suggest the intercalation of 
one, I should consider this genus Crabro a central group, whence, 
from the diversity of its forms, all the rest of the fossorial Hy- 
menoptera would radiate“. 
Det er naturligvis ikke Slægtskab, som Crabronide-Formerne 
vise overfor de øvrige Gravehvepse-Typer, men et Noget, som for 
M’Lay vilde have været et slaaende Exempel paa Bigtigheden af 
hans Quinar - Systemer. I Virkeligheden er det en Lighed i Byg¬ 
ningen, som, efter min Opfattelse, skyldes en Analogi i Levevis. 
Udenfor Crabroniderne finde vi kun én Gruppe, den af Ko hl for¬ 
træffeligt sammenstillede: Larridæ , hvor vi kunne paavise en lig¬ 
nende Mangfoldighed i Bygningen. En Sammenligning af disse to 
Grupper er og vil, naar vi lære dem nøjere at kjende, være over¬ 
ordentlig interessant og lærerig for os — for saa vidt vi have en 
Trang til at trænge dybere ind i Grunden til Insektformernes Or¬ 
ganisation. Larriderne omfatte endnu forskjelligere Former end 
Crabroniderne; vi kunne næppe engang rigtig fastholde Typen her, 
og Ko hl siger, at den ikke lader sig bestemt afgrænse. Dette 
sidste faar nu staa hen, men ialfald viser den os en mærkværdig 
varieret Type, der vel er temmelig spredt, men paa den anden Side 
frembyder en forbausende forskjellig Levevis og Redebygning, lige 
fra de laveste til de højeste Former, vi kjende hos enligtlevende, 
redebyggende Hymenopterer. Paa den anden Side have vi i Cra¬ 
broniderne en skarpt afgrænset, stærkt samlet Gruppe af nær- 
