3 stærke, noget stumpe Tænder, der sete forfra danne en ret 
Vinkel med deres 3 Spidser. Kæberne bære hver to Tappe, den 
yderste længst, Underlæben 4, hvoraf de to midterste ere længst. 
Langs Kroppens Sider staa Ringene ud ligesom en Række Vorter, 
og da det samme er Tilfældet langs Ryggens Sider, ser det ud, 
som om Larven var forsynet med 4 Rækker Vorter. Analringen 
er lille og afrundet. Antennestifterne mangle, deres Plads angives 
af to brunlige Ringe. Ovenover disse ses ofte to smalle gullige 
(svagt kitiniserede) Linjer paa skraa, ligesom hos Omalus. Om Vin¬ 
teren ligger Larven sammenrullet i den øverste Del af Kokon’en, 
idet For- og Bagenden ere bøjede ind, tæt til Bugen. Naar de 
anbringes i den varme Stue, strække de sig atter ud, inden For¬ 
vandlingen. Kokon’en er meget udsat for at gjennemfugtes med 
Vand om Vinteren i det vaade Ved og er indrettet derefter. Skønt 
den er af et enkelt Lag og ganske tynd, kan man dog skelne 
mellem en ydre Beklædning, der opsuger Vandet (Kokon’en 
bliver da ganske gjennemsigtig) og en indre, vandtæt, der er som 
et blankt, glat Overtræk. I Spidsen af Kokon’en se vi dem hver 
for sig, thi her vige de fra hinanden og danne et kegleformigt 
Hulrum, der aabner sig i Kokon’ens Spids ved store aabne Masker 
i den ydre Beklædning. Den aflukkende Hinde ligner den indre 
Beklædning, hvoraf den danner en Del, men er lysere og vistnok 
porøs. Hos Solenius er Kokon’en afvigende. 
1. ClytochrysiLS Mor. (Solenius autt.; non Lep.) 
1. Clytochrysus chrysostomus Lep.; lapidarius Pz., Dbm.; 
xylurgus Sliuck. 
Fortarserne ere cilierede, alle Tibier tornede. Den flyver 
i Juli. 
Jeg har ikke selv fundet dens Rede og maa nøjes med at 
referere Andres Iagttagelser. Shuckard (1837, p. 143) var den 
første, der iagttog den; han saa den gnave sine cylindriske Gange. 
Nord li nger klækkede den af gamle Pile (Ratzbg. III, p. 35), 
