25 
eller svagt gjennemskinnende, dannet af et hindeagtigt-tørt Væv, 
der bestaar af grove Traade, som forgrene sig og anastomosere. 1 
Spidsen findes en lille tilspidset Vorte. Udenpaa er den helt dækket 
af Rester af Dipterer og af Marvsmuld. Dufour omtaler den igjen 
senere (1864, p. 602). Giraud (1866, p. 475) fandt dens Rede 
hyppig i Rubusgrene og angiver som dens Snyltere: Cryptus quadri- 
guttatus , Hemiteles mandibulator , Eurytomci rubicola og Diomorus 
Kollari. 
II. Afdeling. 
(Store Jorder ab rone r.) 
Denne Afdeling omfatter de jordbyggende Slægter: Ceratocolus, 
Thyreus og Thyreopus , hvoraf kun de to have Repræsentanter 
hos os. 
1. Ceratocolus Lep. 
1. Ceratocolus subterraneus Fabl*. 
Hos Hunnen er Pygalfeltet bredt og kort uden Randhaar. For¬ 
farserne ere fint cilierede; iøvrigt som hos Megacrabronerne. 
Denne vor eneste Art er meget sjælden her i Landet. Den 
er fanget et Par Gange paa Sandmarker, f. Ex. i Odsherred i 
copula V? 69. 
Fabricius kjendte, som Navnet antyder, dens Levevis som 
Jordbygger. Den graver en Gang i Sand. Mocsary har be¬ 
skrevet dens Levevis (i et ungarsk Tidsskrift, paa dette Sprog). 
Ifølge hans Iagttagelse tager den Sommerfuglen Crambus craterellus 
Scop. {rorellus Spin.). Kohi (1880, p. 213) siger „nistet an einem 
sandigen Waldrande, schleppt fur seine Larven den Schmetter- 
ling von Sciaphila argentana S.V., Hb. herbei, August, September 14 . 
Den nærstaaende Thyreus elypeatus L. {vexillatus Dbm.) er 
ikke truffet hos os. Den lever vist paa samme Maade, men dens 
Bytte er endnu ukjendt. Allerede Dahl bom (1844) nævnede blandt 
Jordbyggerne „ subterraneus , alatus et (uti videtur etiam) vexillatus '' 1 . 
Naar Schenck (1857, p. 51) siger: „Crabro vexillatus erzogWiss- 
