54 
De 5 danske Arter ere følgende: 
1. Cerceris rybyensis L. (Arnoen. accid. S) — Pliilanthus orna- 
tus Schciffer (1766); ornata Fabr., variabilis Schrank (1802), Dbm. 
Schenck. 
Fortarserne stærkt tornede; Tibierne med kraftige Torne, Bag- 
tibierne desuden skarpt takkede. Baglaarenes Spids er ejendommelig 
(hos hele Slægten), idet den er udvidet til en randet Fordybning, 
som Hvepsen bruger til at støtte med mod Gangens Sider. Bagtibierne 
ere foroven stærkt buede, for at kunne gaa udenom Knæskaalen. 
Mandiblerne ere udhulede, med stump-afrundet Spids og udfiadede 
Bande; i Inderranden et lille Indsnit mellem to svage Tænder; 
Yderranden staar vinkelformigt frem. 
Denne Art , der tilligemed C. arenaria ere de eneste af vore 
Arter, hvis Levevis er nøjere iagttaget, er bleven mest bekjendt i 
ældre Tider ved, at den fanger Bier. Allerede Walckenaer 
(1817, p. 44) giver en udførlig Beskrivelse af dens Redebygning. 
Beden, som han fandt i Havegange, gik 5" ned og var noget snoet. 
Byttet bestod af Halictus terebrator Walck. (= H. vulpinus Fabr.), 
samt en lille grøn-metallisk Art; der fandtes 3 af den første og 
1 af den sidste i hver Celle. Senere paa Aaret tog den andre 
Halictus- Arter. Han beskriver Larven og Kokon’en. Ifølge C urtis 
Brit. Ent. 269 skulde den tage „døde Kroppe af Andrena- Arter.'“ 
G o ur eau (1833) har helliget Arten en større Afhandling, som er 
forblevet mig ubekjendt. Ifølge hans Iagttagelser skal den tage 
LM'cføs-Hunner og „bide Bagkropsstilken over“ paa dem. S h u c k a r d 
(1837, p. 243) saa den grave Gange i en traadt Fodsti, dog ogsaa i 
sandet Jord. Den tog Halictus rubicundus , fulvocinctus (= vulpinus 
Fabr.)-, og leucozonius. D a h 1 b o m saa den bære Panurgus ursi¬ 
nus ind. 
Selv har jeg i en Aarrække haft rig Lejlighed til at iagttage 
denne Art. Den har hos os 2 Generationer; jeg tog den i Parring 
9 /t — 13 /t og atter 11 k ; jeg saa den grave Gange 9 h — 2(5 h og igjen 
22 /8 — 17 /9. Den synes at holde sig til Egne med leret Jord og er 
derfor sjælden i Jylland. 
