80 
TI. Pliilantliidæ. 
Denne Familje omfatter kun 1 Slægt. 
1. Philantlms Fabr. (1793). 
1. Philanthus Triangulum Fabr. — Sphex apifalco Christ 
(1791), Phil. ctpivorus Latreille, etc. 
Mandiblerne ere spidse, uden Tænder; Benene ere korte og 
kraftige; Fortarserne stærkt cilierede, Tibierne tornede. 
„Biulvensom den af Biavlerne frygtede Gravehveps kaldes, 
ligner meget en Gedehams og blev ogsaa længe regnet til „Vespa“ 
L., men dens ejendommelige store, skivedannede Hoved viser hen 
til en hel anden Levevis. Den er her i Landet meget sjælden; 
Fabricius angiver som Findested: „Hafniæ“, men i en nyere Tid 
er den i hvert Fald kun fundet paa Bornholm, imellem Hasle og 
Bønne. Den vil maaske findes i Jylland eller Tidsvilde. — Det 
er en udmærket Graver, der anlægger sin Rede i Sand. 
Christ (1791) var den første, der nærmere iagttog dens 
Levevis. Han saa den grave Gange og fange Bier; han fulgte 
ogsaa Udviklingen. Latreille (1802, p. 307—20, pi. XII, fig. 2) 
undersøgte ogsaa dens Livsforhold. Den graver, ifølge hans Iagt¬ 
tagelser, en svagt skraanende, næsten horizontal, undertiden krum 
Gang ind i Sandvolde, indtil en Fods Dybde. Hvepsen, der er saa 
lidt sky, at man kan sætte sig ned og betragte den ved Arbejdet, 
bygger kolonivis, flere Reder tæt ved Siden af hverandre. Dens 
Bytte er Husbier, som den overrasker paa Blomsterne eller fanger 
i Flugten foran Bikuberne; den griber Bien i Thorax, omklamrer 
den med Benene, drejer den om og stikker den mellem Hoved og 
Bryst eller Bryst og Bagkrop ind i Bryststykket. I Løbet af nogle 
faa Minutter falder Bien i Trækninger og søger forgjæves at stikke 
sin Fjende; naar denne blev forskrækket, lod den sit Bytte falde. 
Hunnens Æggestok indeholdt kun 5 a 6 Æg, saa at den i det højeste 
anlægger lige saa mange Reder, da der kun er én Celle i hver. 
Latreille beskriver Larven; han tager fejl, naar han mener, at 
