87 
Munddele. Giraud (1866, p. 470, Anm.) vil have klækket den i 
Begyndelsen af September af en Rubus-Stængel. 
3. Passaloecus Shuck. (1837). 
Xyloecus Shuck. (1837). 
Denne Slægt omfatter kun smaa, helt sorte Arter med et 
bredt, noget afrundet Hoved, langstrakt Thorax og ganske kort- 
stilket Bagkrop. Benene ere slanke, uden Besætning af Cilier eller 
Torne. Mandiblerne hos Hunnerne ere ejendommelige, ved at de blive 
bredere udefter og i Spidsen ere skraat afskaarne med en skarp 
Eg; de ere noget hule og i Spidsen saaledes indskaarne, at der 
fremkommer 2 eller 3 Tænder. Hos Hannerne ere de kortere, 
smallere og spidse. Denne Mandibel-Form staar i bestemt For¬ 
bindelse med Redebygningen, idet den egentlig ikke egner sig til 
at udgnave en Gang med, men desto mere til Redens Udstyrelse. 
Kun en enkelt Gang har jeg fundet en meget uregelmæssigt og 
ubehjælpsomt anlagt Rede; ellers benytte Arterne altid Hulrum som 
andre Gravehvepses gamle Gange, overhuggede Græs- og andre Plante- 
Straa, tomme Galler, Larvegange i gammelt Træ osv. Til Skilles- 
væggene synes de ikke at benytte Marvsmuldet, som de fleste andre 
Stængelbyggere, men andre Ting, som maa hentes udenfor Reden, 
og paa Dannelsen af dem anvende de i det hele en betydelig Omhu. 
Det, man hidtil vidste om Redens Indretning, var Goureau’s 
Meddelelse (1857) om en Passaloecus gracilis Han fandt 
her, at Skillerummene dannedes af Sandkorn og Gulerodsfrø. Jeg 
har selv fundet og nøje undersøgt en Mængde Reder af de 3 Arter: 
P. gracilis, turionum og monilicornis , og har fundet fælles for disse 
Arter Anvendelsen af et Slags Harpix. Hos P. gracilis ere de af 
Goureau omtalte Smaasten klistrede sammen med et Stof, som her 
er vanskeligt at opdage; men i nogle Reder var Indgangen lukket 
med en hel Skillevæg af dette Stof, og i Rederne af P. monilicornis 
ere endog alle Skillevæggene mellem de enkelte Celler dannede 
deraf. Det viste sig at være et gummiagtigt Stof, der opløses let 
