103 
Til Trods for Benenes Bygning graver den utvivlsomt Gange 
i Sandet. Lepeletier vil have set den gaa baglænds ind i andre 
Gravehvepses Reder (Ene. méth. t. X, p. 183), men mange Grave¬ 
hvepse gaa baglænds ind i deres Rede, naar de skulle lægge Æg, 
fordi Gangen er for smal til, at de kunne vende sig i den. Ingen 
andre har set den ved Reden. 
Baade Lepeletier (1829), Sliuckard (1834), Schiodte 
(1837), Sclienck (1857) og Taschenberg (1866, p. 211) have 
ment, at den levede parasitisk hos andre Gravehvepse. 
2. Episyron Schiodte (1837). 
1. Episyron rufipes L. 
Mandiblerne lange, krumme, med 3 Tænder i Inderranden. 
Fortarserne kamformigt tornede, Bagtibierne (hos begge Kjøn) 
tornede. 
» 
Arten -er almindelig i Sandegne i Juli og første Halvdel af 
August. 
Om dens Levevis vides intet nærmere. Jeg saa den flyve i 
store Mængder (<j> <?) langs Strandkanten hen over Sandet, i Slut¬ 
ningen af Juli 1889. Den løber ikke paa Sandet som Pompilus , 
men flyver en Strækning og sætter sig saa, med Antennerne i Vejret 
og bøjede nedad i Spidsen ligesom Antilopens buede Horn. Den 
30. Juli parrede de sig. Hannerne jagede efter Hunnerne og hvirv¬ 
lede rundt i Sandet med dem. Den 2. August kom en Hun flyvende, 
medens jeg passede paa andre Redebyggere paa en sandet Sti, og 
søgte sig et passende Sted til at grave en Gang. Det var paa et 
svagt skraanende Sted, at den begyndte at grave Jorden ud; den 
gravede skraat ned, ligesom Pompilus fuscus, og kastede Jorden 
langt ud af Gangen med Forbenene. Den udgravede Jord dannede 
en hel Bunke foran Udgangen og blev senere kastet videre bort 
paa samme Maade, bagud. Den arbejdede med mange Ophold og 
fløj hver Gang en lille Tid bort, men naar den tog fat igjen, gik 
det flinkt; den viste sig som en dygtig og hurtig Graver, der sikkert 
