104 
# 
anlægger en længere Gang. Jeg opnaaede desværre ikke at se den 
fuldende Gangen: Stien var ikke for Hvepsene alene; et Fodtrin 
havde netop truffet Reden og bortjaget Hvepsen, da jeg var gaaet 
bort et Øjeblik, og senere viste den sig ikke mere. — Den har 
sikkert 2 Generationer: Parringen foregaar sidst i Juni og sidst 
i Juli. 
3. Pompilus Fabr. (1798). 
Mandiblerne krumme, 3tandede (}) eller 2tandede (<?); For¬ 
tarserne forsynede med lange Torne; Bagtibierne (hos begge Kjøn) 
med lange, spredte Torne. 
Det er for største Delen Sanddyr, paa hvilke den i Indledningen 
givne Beskrivelse nærmest passer. De grave skraat ned i Sand 
eller Sandjord og kaste Jorden ud med de kamdannede Fortarser- 
Gangens Længde er meget forskjellig, snart en Fod lang, snart kun 
en eller et Par Tommer; i det sidste Tilfælde fandt jeg, at Byttet 
fanges, før Gangen graves. — Nogle af Arterne synes at bygge i 
Mure, en enkelt i Træ. — Kokon’en ligner Crabronernes, men er 
meget tykkere og fastere, dannet af to Lag. De skære Kokon’en 
op med et regelmæssigt, rundt Laag. 
1. Pompilus niger Fabr. Fortarserne med korte, spredte 
Torne. (.Anoplius Lep.) 
Arten er ikke sjælden, i August. 
Denne Art synes at bygge i Træ, hvad der stemmer godt 
overens med Fortarsernes Bevæbning. „Pompilus melancirius u , som 
vistnok hører herhen, blev klækket af en elliptisk, lysebrun, fast 
Kokon, der blev funden i et raadent Birketræ (Stett. ent. Ztg. 1848, 
p. 11). Boie fandt dens Rede i Rør; der var 5 Celler i Række, 
adskilte ved Skillevægge af Spaaner. I hver Celle laa en Puppe, 
og af den ene klækkedes en Pteromalin (Stett. ent. Ztg. 1855). — 
Shuckard (1837, p. 52) vil have set den bære paa en lille sand¬ 
farvet Larve, som skulde være dens Bytte, men da han oftere tog 
fejl i Angivelser om Gravehvepsenes Bytte, maa Meddelelsen be¬ 
tragtes som usikker. — Hos Lepeletier er den typisk Parasit. 
