113 
der var klar som Glas, l mm lang, paa Siden af Bugens forreste Del. 
Lucas bestemte den ene Edderkop som en Salticus. Larverne 
sugede paa deres Bytte og den 20. Juni havde allerede de to 
spundet sig ind; af Edderkopperne vare da endnu kun Bester af 
Ben og Ceplialothorax tilbage. Kokon’en, som beskrives nærmere, 
var 8 x 4 mm , af Form noget forlænget ægformig, den nedre Ende 
lidt smallere end den øvre, som var afrundet. Den var „soyeuse, 
d’nn gris terne, d’un tissu assez serré, sans transparence, avec 
quelques filaments épars a la surface“. Den fylder ikke Gangen 
ud, men hænger ved nogle frie Traade fast ved Væggene. Imago 
klækkedes den 6. Juli, saa at hele Forvandlingen kun tog omtrent en 
Maaned. Heraf tør vi altsaa slutte, at Arten har i hvert Fald 2 
Generationer. Giraud gjør dernæst opmærksom paa, at denne Art 
er en ægte Redebygger til Trods for, at den mangler alt Udstyr 
paa Fortarserne og Bagtibierne, medens Lepeletier netop af denne 
Grund erklærede hele sin Slægt Anoplius (= Agenia -f- Pseudagenia) 
for Parasiter. Den tager andres Gange i Besiddelse og renser disse 
ud, men gnaver ikke selv Gange. Det var dog ikke dette, Le¬ 
peletier mente med en „parasitisk levende Gravehvepshan mente, 
at den lagde Æg i andre Arters Forraad. 
Om nogle andre Arter, som muligvis kunde findes hos os, vides 
følgende: 
Agenia variegata L., Syst. nat. I, 944, er fanget ved Husum 
(<3 7 / 76 ) af Wiistnei. Den anføres som dansk i O. F. Mullers Prodr. 
Z. D. p. 160, 1867. — Dahib om saa Hunnerne bære Sandkorn 
ind i Hullerne paa en Fyrrestamme, til Skillevægge i Reden (?); 
Schenck (1861, p. 146) fangede den paa gamle Mure, hvor den 
løb ind i Huller, medens de øvrige Arter kun træffes paa Træ. 
Giraud (1866, p. 467) fangede den med en Edderkop af Slægten 
Thomisus, som den holdt i Bagkropsspidsen med Mandiblerne og 
trak afsted med saaledes, at Edderkoppen kom til at ligge inde 
under dens Krop. 
Agenia bifasciata Fabr. Dbm. (non Schiodte). Schenck 
(1861, p. 154) fangede den paa en gammel Eg. 
8 
Vidensk. Meddel, fra den naturh. Foren. 1897. 
