145 
Alt li vad man hidtil har vidst om denne Arts Levevis, beror 
paa en Meddelelse af Smith om, at den bygger en Række Celler 
i tomme Rubus-Stængler, med Tværvægge, af tyggede Vegetabilier. 
Thomson angiver, at den bygger Eede i Mure, hvad jeg dog 
anser for meget tvivlsomt. Hverken D ufour- Per ri s eller Gi rand 
have klækket den af deres Stængler, fordi de kun søgte opret¬ 
st a a e n d e Stængler. 
Rederne af denne Art fandt jeg i afbrækkede Stængler af 
Artemisia vulgaris , liggende paa Jorden opad en græsklædt, sol- 
beskinnet Skrænt; siden har jeg aarlig udlagt et større Antal 
tilskaarne, tørre Arfem/siVi-Stængler paa dette Sted. Imidlertid 
viste det sig at være af Betydning, hvorledes disse Stængler vare 
afbrudte, og paa hvilken Maade de vare henlagte. Bien vælger 
nemlig kun saadanne Stængler til at bygge i, som have et Marvrør 
af mindst 3,5 mm Tværmaal og en jævnt afbrudt Endeflade; denne 
maa ikke være hævet ret meget over Jordoverfladen, og Stænglen 
maa ligge fast. I Valg af Stængler stemmer den saaledes nogen¬ 
lunde overens med Hoplomerus lævipes — der dog ogsaa gjærne 
tager tykkere Marvrør (5—6 mm ) og bygger villigt i opretstaaende 
Stængler — og jeg har en udlagt Mrfem/srø-Stængel, hvori Vesparien 
har bygget i den ene Ende, Bien i den anden, saaledes at Rederne 
kun ere adskilte ved et kort Stykke Marv. 
Osmia claviventris gnaver sin Rede-Gang til en Dybde, der 
i de 40 Reder, jeg har af denne Art, varierer mellem 20 og 135 mm , 
i Gjennemsnit 80 mra . Gangens Bredde er fra 3,5 til 4 mm . — 
Væggene i Gangen ere jævnt afglattede, og kun under Loupen kan 
man iagttage Tværstriber, som ere Mærker af Kindbakkernes Spidser. 
I Reglen er Gangen lige, men naar Marvrøret har en Tykkelse af 
6 mm , gjør den ofte en Krumning, og naar det er 7 mm eller derover, 
er Gangen sædvanlig krum eller slangeagtig bugtet, forsaavidt 
Stængelens Endeflade har været skraat afskaaret, idet Bien altid 
gnaver lodret paa Endefladen. I den bugtede Del af Gangen 
bygger Bien ingen Celler, og i tykke Stængler forekommer der 
saavel i denne som i andre Retninger adskillige Forstyrrelser i de 
10 
Vidensk. Meddel, fra den naturh. Foren. 1897. 
