Reykjavik. Senere fik jeg ogsaa Halvdelen af den tørrede Hud at 
se. Dyret skal have været c. 7 Alen langt, altsaa et fuldvoksent 
Individ, hvad ogsaa Stødtænderne og Kraniet vise, ti 1 ) alle Søm¬ 
mene ere forsvundne og dets Længde er 38 cm , dets Bredde bagtil 
29 cm , fortil (v.ed Stødtænderne) 20 cm . Stødtænderne ere 43 cm lange, 
maalte fra Overkæben, og deres største Omfang 18 cm . Den højre 
staar omtrent lige ned, mens den venstre divergeret en Del. Af 
mindre Tænder er der 5 i hver Side af Overkæben og 4 ^Dg 2 
(3dje faldet ud) i Underkæben. 
Da den blev nedlagt paa en lidt æventyrlig Maade, der 
unægtelig gør dens Banemand al Ære, synes jeg det ikke er af 
Vejen at gengive Historien her i Detaljer, især da jeg ved, at den 
er et Faktum: Manden, en af Egnens Beboere, kom gaaende langs 
Stranden i Nærheden af sin Bolig, da han blev Dyret var, hvor 
det laa oppe paa en Klippe i Stranden; da han ingen Vaaben havde 
hos sig, skyndte han sig hjem og tog en Hagelbøsse og en stor 
Kniv. Heldigvis var Hvalrossen paa samme Sted, da Manden kom 
tilbage, og den blev nu trakteret med 9 — ni — Skud, uden dog 
at gøre noget Forsøg paa at flygte eller vise Tegn til at ville dø. 
Endelig blev Manden ked af den frugtesløse Skyden og angreb det 
vældige Dyr med Kniven, saaledes at han bag fra skar Halsen over 
paa det, saa godt han kunde. Det hjalp! 
For nu om mulig at faa at vide, om dette Hvalrosbesøg ved 
Island var en enestaaende Begivenhed i senere Tider, indrykkede 
jeg i en islandsk Avis en Opfordring til Folk, der vidste noget om 
slige Besøg, om at give mig en Meddelelse om disse. Siden er der 
gaaet c. halvandet Aar, og jeg har faaet Meddelelse om to sikre 
og et tvivlsomt Tilfælde. 
Den første Meddelelse kom i Form af en Avisartikel 2 ) fra 
Pastor Th. Bjarnason til Reynivellir. Hans Beretning lyder frit 
oversat saaledes: 
1 ) Jfr. Nilsson, Skandinavisk Fauna, I. S. 320. 
2 ) Fjallkonan, XII, 21. 
