326 
døde paa Grund af Iltmangel. Forsøget gentoges da. og Æggene 
sattes i brede, flade Skaale, med lidt Vand i, saa der vanskelig 
kunde blive Tale om Iltmangel. Det viste sig da, at de fleste 
af de Æg, der laa paa Bunden, udvikledes. 
Under et Ophold paa Bornholm i Juni 1896 fandt jeg temme¬ 
lig mange Brislingeæg i Overfladen af Vandet ved Arnager og 
Nexø. Som bekendt er Saltholdigheden i Østersøen kun c. 0,6— 
0,7 pCt. (Vægtfylden c. 1,006—7). I Limfjorden sank Brislinge- 
Æggene til Bunds ved en Vægtfylde af 1,017, her flyder de ved 
en Vægtfylde af 1,006—7. Brislinge-Æggene i Østersøen 
har altsaa en betydelig ringere Vægtfylde end de i 
Limfjorden. Paa den anden Side er de meget større i 
Østersøen end i Limfjorden, 1,2 — 5 Mm. i Østersøen, 
0,9 Mm. i Limfjorden 1 ). Denne Volumenforøgelse turde vel 
staa i Sammenhæng med Forringelsen af Vægtfylden. — Dette 
synes mig et interessant Exempel paa, hvorledes en Organisme kan 
tilpasse sig efter Naturforholdene. — 
Paa denne Tid kommer Pighvarrerne ind paa temmelig 
lavt Vand (c. 3—6 Fv.) ved Bornholm for at lege; der drives da 
et ret betydeligt Fiskeri efter dem, særlig ved Arnager. Men man 
finder ikke Æggene i Overfladen af Vandet. En enkelt Gang fik- 
jeg ganske vist nogle Stykker ved Arnager, men da de ikke fandtes 
der til Stadighed, maa jeg antage, at det er Æg, som Fiskene har 
tabt, naar de er tagne af Garnene. Æggene sank til Bunds i et 
Glas med Søvand, medens de Brislinge-Æg, der fiskedes samtidig, 
flød ovenpaa. Ingen af Pighvarre-Æggene indeholdt Foster. 
Ved Hjælp af et Apparat som det af Hensen konstruerede 
(1. c.) lykkedes det mig at finde Pighvarre-Æg paa Bunden, først 
ved Arnager og senere i Bugten mellem Nexø og Snogebæk. Paa 
det første Sted syntes de at være døde næsten allesammen, paa 
0 Ehrenbaum (Eier und Larven von Fischen der deutschen Bucht. 
Wissensch. Meeresunters. Bd. II. 1897. p.318) gør opmærksom paa, 
at Brislinge-Æggene i Østersøen er større end i Nordsøen, i Øster¬ 
søen 1,24 Mm. ifølge Hensen, i Nordsøen 0,9 Mm. 
