327 
det sidste Sted var de alle levende, nogle med vidt udviklet Foster 
i. Samtidig fiskedes med et almindeligt pelagisk Net, som blev 
trukket lidt over Bunden. Deri fangedes kun Brislinge-Æg. — 
Dette synes at vise, at ogsaa Pighvarre-Æg kan udvikles, 
selv om de ligger paa Bunden — saa meget mere, som 
dette ogsaa berettes andetsteds fra. I „Journal of marine biolog, 
association “ II. p. 401, siger Holt om Pighvarre-Æg: „In several 
clutches, which I fertilized, the ova sank to the bottom at from 
two to seven days after fertilization. They did not appear unheal- 
thy, and continued to develop as well as sucli as remained fioa- 
ting“. Ehrenbaum (Op. cit. p. 286) har iagttaget det samme, 
men anser det med Rette ikke for nogen specifisk Ejendomme¬ 
lighed ved disse Æg. 
Langs Nordøst-Kysten af Bornholm gaar der en temmelig 
I < 
smal, 40—50 Fv. dyb Rende; Vandet i Bunden af denne Rende 
har en Saltholdighed af 1,3—1,6 pCt., er altsaa betydelig saltere 
end Overfladevandet. Allerede i 1894 og 95 havde jeg fundet 
pelagiske Fiskeæg med Oliedraabe i dette saltere Bundvand, og nu 
i 1896 fandt jeg dem igen. Kun to af de Fiske, der findes i den 
østlige Østersø, nemlig Pighvarren og Motella cimbria L., har 
pelagiske Æg med en Oliedraabe i. Da de yngler samtidig, kan 
Æggene for saa vidt tilhøre begge Arter. Motella-Æg gene er 
gennemgaaende noget mindre end Pighvarre-Æggene, og Oliedraaben 
er noget mørkere. Alligevel er det ret vanskeligt at bestemme 
disse Æg, med mindre Fostret er temmelig vidt udviklet; saa er 
Bestemmelsen let nok, da Motella-XJngen er meget mørkere pig¬ 
menteret end Pighvarre-Ungen. De Æg, .jeg fiskede i 1895, con- 
serveredes i Eddikesyre, hvori de holdt sig ret klare. Ved den 
senere Undersøgelse af dem kom jeg til det Resultat, at de fleste 
var Motella-Mg 1 ). De i 1896 fiskede Æg undersøgtes levende. 
Der kunde ingen Tvivl være om, at det var Pighvarre-Æg; i nogle 
af dem var Fosteret vidt udviklet. 
J ) Op. cit. p. 57. 
