358 
sé 
Et Længdesnit gennem dette emergensagtige Nektarium [Tab. II, 
Fig. III] parallelt med Bladstilkens Længdeaxe viser, at Mund¬ 
spalten fører ind til en sammenkneben Kanal, som er saa snæver, 
at dens Vægge overalt berøre hinanden. Denne Kanal strækker 
sig lige ned til Bladstilkens Niveau og ses paa et omtrent midt 
igennem Nektariet ført Tværsnit at staa omtrent vinkelret paa 
Bladpladen. Kanalen er udfodret af Nektariets Epidemis, som paa 
dets Yderside er omtrent som paa Bladstilken, d. v. s. dannet af 
temmelig store, lidt langstrakte, stærkt kutikulariserede Celler med 
lige Vægge, men som paa Organets øverste, hvælvede Flade blive 
betydelig kortere, næsten isodiametriske og i Kanalens øverste 
Trediedel ell. Fjerdedel vel endnu i Hovedsagen bevare samme 
Karakter, men blive lidt mindre. Disse Epidermiscellers Indhold 
er ikke særlig ejendommeligt; det udgøres som sædvanlig af en 
temmelig klar Protoplasmakrop med en tydelig Cellekærne. Væggene 
i den nedre Del af Kanalen ere derimod tapetserede med det for 
saa mange Sekretionsorganer ejendommelige, meget tyndvæggede 
Epithel, bestaaende af stærkt plasmafyldte, snævre, prismatiske, 
radialstrakte, hist og her taugentialdelte Celler; disses Vægsubstans 
er ren Cellulose, dog tindes der en meget vel udviklet Kutikula. 
Paa den mod Bladets Spids vendende Kanalvæg begynder dette 
secernerende Epithel noget højere oppe end paa den modsatte. Paa 
Overgangsstedet mellem den rent epidermoidale og epitheliale Kanal¬ 
beklædning findes ofte ejendommelige, lokale, kutikulariserede 
Fortykkelser af de radiale Vægge. 
Nektariets øvrige Væv er meget simpelt. Man kan skelne 
imellem Grundvævet og Ledningsstrængene. Hint bestaar af mere 
el. mindre polyedriske, uforvedede, plasmaholdige Celler, som ud 
mod Periferien ere kollenkymatisk fortykkede og mere langstrakte 
end længere inde mod Organets Midte. Ogsaa de i de ydre Vævlag 
værende, smaa Cellemellemrum tabe sig herinde, og i den umiddel¬ 
bare Nærhed af Sekretionskanalen antager det nu meget tynd¬ 
væggede og smaamaskede Cellevæv et Epiblems Egenskaber [Tab. II, 
Fig. IV]. Her dannes aabenbart om ikke selve Sekretet, saa dog 
