intercellulære Rum. Det viser sig paa Tværsnit af Bladet altsaa 
baade i Farve, Konsistens og Indhold ganske forskelligt fra det 
almindelige Mesofyl, fra hvilket det dog ikke er afsondret ved noget 
særligt Cellelag, men som det ydermere afviger fra ved ikke at 
indeholde de forvedede Idioblaster. Dets Cellevægge bestaa alle af 
Cellulose. Umiddelbart udenfor dette Væv ere de nævnte Idioblaster 
netop særlig talrig samlede. En saare karakteristisk Forskel med 
Hensyn til Celleindholdet gør sig gældende deri, at vi i hver enkelt 
Celle træffe betydelige Olie- eller Fedtmasser samt lige¬ 
ledes betydelige K al kox ala tmængder. Snit gennem dette Væv 
lade sig derfor ikke gøre fuldkomment gennemsigtige uden en forud- 
gaaende Behandling med Æther, Chloroform eller lignende Reagenser 
og paafølgende Udvaskning i Klorbrintesyre og klorundersyrligt 
Natron. Oxalatet er tilstede dels i Form af Krystalstjerner dels 
som tætte Hobe af meget smaa, naaleformede eller prismatiske Kry¬ 
staller. I selve dette tætte Nektarievæv findes ingen Lednings- 
strænge, men umiddelbart over det, altsaa lige under Bladoversidens 
ovenover Nektariet altid dobbelte Hypoderm, forløber der een større 
Karstræng med adskillige, svagere, endogsaa meget svage Grene; 
disse ere normalt orienterede; deres Hadrom bestaar af Skruekar, 
Leptomet er sammensat af meget snævre Elementer, og den hele 
Mestomstræng er omgiven af en tydelig Ledningsskede. Lignende 
Strænge findes ogsaa andre Steder i Planteriget i umiddelbar Nærhed 
af Nektarievæv (C as sia , Acacia , Tarner a , Malpighia, Primus, 
Ricinus o. m. a.). 
Det vil altsaa af ovenstaaende ses, at Fagraea s Løvblad- 
nektarier kunne siges at være metamorfoserede Partier af Mesofyllet 
med Indfoldninger af Epidermis. 
I den Tid, da jeg opholdt mig ved Buitenzorgs Have, skød 
iV^raea-Exemplarerne ikke nye Skud. Til min Beklagelse har 
jeg derfor maattet lade Spørgsmaalet om Nektariernes sikkerlig 
meget interessante Udviklingshistorie staa aabent. 
