367 
Ihiebaudia florib. Bl.]. Klorofylkornene i disse usædvanlig 
store Palissader ere meget store og tydelige. Ca. 1 1 / 3 mm af Blad¬ 
kødets Tykkelse udgøres af Palissaderne; den brachyodiske Tilslut¬ 
ning til Vævet underneden er ikke særlig udpræget; de meget 
fine Karstrænge, som ligge lige under Samlercellernes uregelmæssige 
Lag have særdeles tydelige Skeder og ere paa Undersiden støttede 
af s\ age Sejbaststrænge. Denne mekaniske Belægning er endnu 
langt mægtigere paa Bladets tykkere Ribber. Undersidens Overhud 
er meget lav og smaacellet; som paa udpræget dorsiventrale Blade 
i Almindelighed befinde Spalteaabningerne sig kun paa denne Side. 
I fysiologisk-anatomisk Henseende er denne Bladbygning meget 
interessant; tager man Hensyn til den særdeles tykke Kuticula, 
Hypodermen og det formentlig ogsaa som Vandvæv tjenende, 
netop saare tyndvæggede Palissadevæv, der ved en eventuel sted¬ 
findende, stærk Insolation vil kunne synke ikke saa lidt sammen, 
faar man en rimelig Forklaring paa den xerofile Bygning x ). 
De ovenfor omtalte, ved Bladpladens Grund siddende, smaa 
Nektarier, i Regelen eet paa hver Side, men undertiden ogsaa to, 
vise sig som cirkelrunde, svagt hvælvede, glatte, af en noget 
ophøjet Rand omgivne Flader. Et Tværsnit af Bladstilken gennem 
deres Midte viser os, at en meget uregelmæssig Overhud dækker 
over et særdeles smaacellet, uregelmæssig ordnet Væv, uden Inter- 
cellularrum, som er temmelig dybt indsænket i Bladstilkens Parenkym. 
Fra det Karstrængssystem, som gaar igennem Stilkens aksile Del, 
& aar der tynde Grene hen til Inderfladen af den nektariale Væv¬ 
masse, som for øvrigt ikke ved noget specielt, tydelig fremtrædende 
Cellelag er adskilt fra Stilkens sædvanlige, med Cellemellemrum 
forsynede Parenkym. Da dette meget smaacellede, nektariale Væv 
udgør en tilnærmelsesvis kugleformet Masse, omfatter Karstræng- 
systemet det skaalformet. I Stilken er hele Karstrængmassen led¬ 
saget af stærkt forvedede, prosenkymatiske, tykvæggede Celler, der 
gruppevis ere lejrede tæt op til Leptomet, altsaa som en [paa 
l ) Cfr. hermed ogsaa Niedenzu, 1. c., pag. 226 (Vacc. Blumeanum). 
