Tværsnittet] hyppig afbrudt Kreds eller Skede af Styrkevæv. De 
korte, ind imod Nektarierne gaaende Karstrænggrene opløse sig 
umiddelbart under det secernerende Vævs Bund i ganske korte, 
vredne Grene, hvis Hadromelementer blive korte, nætformet for¬ 
tykkede Trakeider; disse støde umiddelbart op til de inderste, meget 
tyndvæggede Nektarialparenkymceller, og det hele Ledningssystem 
er ledsaget af de nævnte mekaniske Celler, der imidlertid her blive 
korte, grovt porede Stenceller. Et tangentialt Længdesnit af Blad¬ 
stilken gennem Nek tarie ts inderste Parti, altsaa et Tværsnit af 
dette, viser os et meget forvirret Billede af Hadrom- og Leptom- 
partier i forskellige Snit, yderst begrænset af Stencellerne. 
Paa Nektariets noget udhvælvede Yderflade, der undertiden 
kau være temmelig dybt nedsænket under Stilkoverhudens Niveau, 
findes ofte paa ældre Organer en Vegetation af Svampemykelium. 
Udviklingshistorien af disse Kirtler har jeg ikke haft Materiale 
til at kunne følge, da unge Skud af denne Vaccinium -Art ikke 
forekom paa den Tid, da jeg opholdt mig i Tjibodas Bjergskove. 
Shorea stenoptera Burck. 
I den til Buitenzorgs videnskabelig-botaniske Have knyttede, 
store og højst interessante Forsøgshave i Tjikømø forefandt jeg en 
Plantning af et til Dipterocarpaceernes Familie hørende Træ, Shorea 
stenoptera 1 ) Burck. Dets lavt ned mod Jorden hængende Grene, 
som vare forsynede med meget store, fjerribbede Blade, vare et i 
høj Grad yndet Opholdssted for nogle store Myrer. Disse Dyr 
skjulte sig paa og mellem de ikke altfor gamle Blades mægtige, 
med delvis tilbagerullet Rand udstyrede Axelblade og gjorde det 
til en noget blandet Fornøjelse at afbryde Kvistene. I Spidsen af 
disse, hvor Bladene endnu ikke ere udfoldede, ere Axelbladene, der 
l ) Arten har hjemme paa Borneo. Af dens Fro vindes en Fedtart, som 
Malayerne kalde tangkawan eller tengkaivan, og for hvis Skyld man 
har forsøgt Træets Dyrkning paa Java. [Cfr.: Aanteekeningen over 
de in den Cultuurtuin te Tjikeumeuh gekweekte Gewassen, door 
v. Romburgh. Bata via, 1892; p. 90.] 
