3 
cinnatum m. fl. kunne friste Livet i smaa og forkrbblede Exem- 
plarer. I Eftersommeren 1852 var Udtorringen skreden betyde¬ 
lig videre, og kun den ostlige Del af Soen stod endnu under 
Vand, hvilken Tilsland kun forandredes lidet i de nærmest fo I— 
gende Aar. En stor Del af den udtorrede So var nu (den 12te 
Septbr. 1852) bevoxet med forskjellige Planter, som jeg dengang 
ikke optog nogen fuldstændig Fortegnelse over, men hvoraf jeg 
dog noterede de i storst Mængde forekommende, nemlig: Rumex 
maritimus, Blitum ru brum og glaueum, Polygonum 1 a- 
pathifolium o.fl., en Mængde smaa Skud af Pilearter, som jeg 
dengang ikke nærmere bestemte, Juncus bufonius, samt hist 
og her Cineraria pa lustris og Heleoc haris acicularis, 
og endelig paa et enkelt Sted ved den sydlige Bred: Polygo¬ 
num Bistorta ogSenecio saracenicus, som endnu fandtes 
der i flere Aar efter, men nu ere forsvundne og aabenbart vare 
forvildede fra et nærliggende Hus, omkring hvis Have begge 
Planter fandtes. 
Hele den udtorrede Sobund havde overalt, hvor den ikke var 
dækket af en for stærk Vegetation, og navnlig langs den sydost¬ 
lige Band, et ejendommeligt Udseende, , idet den dyndede Masse 
havde trukken sig sammen i temmelig regelmæssige femkantede 
Soiler med over 2' dybe og henved V ( / brede Revner mellem 
sig, et Phænomen, som man ofte kan iagttage ved udtorrede Gade- 
kjær o. s. v., men som her havde antaget usædvanlig store Di¬ 
mensioner, idet de basalllignende Soiler ofte vare over 1' i Gjen- 
neinsnit. 
I de nærmest paafdlgende Aar har jeg ingen specielle Op¬ 
tegnelser gjort over Fremskridtet i Lersoens Planterigdom; kun 
i Aaret 1854 erindrer jeg, at en stor Del af Lersben, omtrent 
den mellemste Trcdiedel, var aldeles gul af den blomstrende 
Cineraria palustris, der senere næsten ganske er forsvunden, 
og i de sidste Par Aar har jeg kun kunnet finde et enkelt Exem- 
plar af samme. Ligeledes var den endnu fugtige Bund overalt 
mellem de andre Planter bedækket af Ma r c h a n ti a polymorpha, 
1 * 
