13 
154. Dactylis glomerata. 
155. Poa pratensis. 
156. — trivialis. 
157. — compressa. 
158. Glyceria spcctabilis. 
159. Aira cæspitosa. 
— — vivipara; ved den sydlige Rand (Heiberg). 
160. Holcus lanatus. 
161. Phragmites communis; i stor Mængde. 
162. Calamagrostis lanceolata; hyppig. 
163. Phleum pratense. 
164. Alopecurus pratensis. 
165. — geniculatus. 
166. Anthoxanthum odoratum. 
167. Digraphis arundinacca. 
168. Eqvisetum lirnosura; hyppig. 
169. — palustre. 
170. Bryum cæspiticium. 
171. Funaria hygrometrica. 
172- Ceratodon purpureus. 
173. Phascum cuspidatum. 
174. Marchantia polymorpha; i Mængde. 
175. Peltigera rufescens. 
Efter saaledes kortelig at have beskrevet Vegetationsforhol¬ 
dene i den udtørrede So, skal jeg nu vende mig til en anden 
Side af Sagen, nemlig forsoge paa, saavidt muligt, at besvare det 
Sporgsmaal, som sikkert har paalrængt sig Enhver, der enten 
selv i de senere Aar har besbgt Lersoen, eller har erfaret de 
berettede Kjendsgjerninger: hvorfra hidrore disse Planter? 
Ved Besvarelsen af dette Sporgsmaal, fremstiller sig strax 
to Muligheder, som maa undersoges hver for sig, idel man nem¬ 
lig kan tænke sig, at Spiren til de fremkomne Planter enten har 
henligget og vedligeholdt sig i Soens Bund siden den Tid , den 
var Eng eller Mose, eller Spiren til disse Planter er tilfort se¬ 
nere. 
