84 
de, hvis man ikke kjendte dem som ældre, være at henfore til 
Slægten Sciytaster . 
Ovenstaaende Beskrivelse er efter vestindiske Exemplarer. 
Fra Bahia besidder Museet imidlertid et meget stort Exem- 
plar — det har 9 Tommer mellem Enderne af 2 modstaaende 
Arme — der viser nogle Afvigelser, hvilke dog synes at kunne 
forklares deraf, at det er ældre og mere udviklet. Det har 1 
lang Arm og 4 kun halv saa lange og 2 Madreporplader, i paa 
hver Side af den lange Arm. Poregrupperne ere saa talrige 
og store, at de lobe mere eller mindre i hinanden; man seer 
her meget tydeligt, at Porefelterne beklædes af to forskjellige 
Slags Korn, storre og mindre, hvilke sidste umiddelbart om¬ 
give Rygfodsporerne, i et Antal af 4 — 6 omkring hver Pore. 
(Disse mindre Korn findes iovrigt ogsaa hos de mindre, men 
i ringere Antal og falde derfor ikke saa meget i Oinene). De 
Grupper af storre Korn, som adskille Porefelterne, ere forholds¬ 
vis mindre og deres Korn grovere end hos de mindre Individer. 
20—30 Porer i hver Gruppe er ikke ualmindeligt, og der kan 
endogsaa forekomme endnu flere. Allerede den 3die Porerække 
fra neden er her uregelmæssig og mindre skarpt udpræget end 
de andre. Ogsaa paa Skiven findes adskillige Poregrupper, dog 
ere de her sjeldnere end paa Ryggen af Armene, hvor der ikke 
saaledes som hos yngre Individer existerer et mere eller mindre 
porefrit Bælte. Fodpapillerne danne 3 Rækker paa den i det fore- 
gaaende anforte Maade. — Forfolger man Artens Udvikling fra de 
smaae Scytasteragtige Former til de c. 5" store (formodenlig halv- 
voxne) Individer, synes den her beskrevne efter al Sandsynlig¬ 
hed udvoxne Form at slutte sig ganske naturligt til de mindre 
(yngre) som en Fortsættelse af disses morphologiske Udviklings¬ 
række; man seer tillige heraf, hvor foranderlige de Forhold ere, 
som man ellers pleier at benytte som Artskarakterer, og hvor 
nodvendigt det er at kjende Arten paa forskjellige Alderstrin. 
Det levende Dyrs Farve er efter Meddelelse af Hr. Riise 
